РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді - Леонова О.С.,
при секретарі судового засідання Должненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів

ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Хаджибейського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислену за період з лютого 2024 року по жовтень 2025 року у розмірі 31900,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на виконанні Хаджибейського ВДВС у м. Одесі Південного МУ МЮ (м. Одеса) знаходиться виконавчий лист №521/13544/22, який видав 18.04.2023р. Малиновський районний суд м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 5000грн. щомісячно, починаючи з 14.09.2023 року до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що з моменту ухвалення рішення суду та видачі виконавчого листа відповідач рішення суду не виконував, у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів, станом на 21.10.2025р., в розмірі 190000грн., згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів, виданого державним виконавцем.
Оскільки відповідач не виконував належним чином своє зобов`язання зі сплати аліментів за рішенням суду, позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2024 року по жовтень 2025 року у розмірі 31900,00 грн.
Згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_1 від 13.01.2024р. позивачка змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 .
2. Інші процесуальні дії у справі
Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст.14,33 ЦПК України.
20.06.2025 року судом отримано інформацію з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно до ст. 187 ЦПК України про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2025 року відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного позовного провадження.
3. Заяви (клопотання) учасників справи
Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.
07.01.2026 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача — адвокатом Судаковим В.В. подано заяву, в якій сторона відповідача просить проводити розгляд за їх відсутності та висловлює заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на майновий стан, зокрема на те, що позивачка нібито позбавила його засобів до існування та продала спільне майно, щодо розподілу якого триває судовий спір в Овідіопольському районному суді Одеської області (справа № 509/2987/22).
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини — ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На примусовому виконанні у Хаджибейському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 71659519 з виконання виконавчого листа № 521/13544/22, виданого 18.04.2023 Малиновським районним судом м. Одеси. Відповідно до вказаного виконавчого документа, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн щомісячно, починаючи з 14.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Матеріали справи містять розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений державним виконавцем Скрябіною А.Я., в межах виконавчого провадження №71659519, станом на 21.10.2025р., в якому вказано сукупний розмір заборгованості станом на 21.10.2025 року у сумі 190000,00грн.
Також судом встановлено, що між сторонами вже вирішувалися спори щодо стягнення пені за попередні періоди:
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2024 (справа № 521/17471/23) стягнуто пеню за період 14.09.2022 – 22.06.2023 р.р..
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.2024 (справа № 521/658/24) стягнуто пеню за період 07.2023 – 01.2024 р.р. Предметом даного позову є період з 01.02.2024 по 31.10.2025, який не перетинається з попередніми судовими рішеннями.
Матеріалами справи підтверджується, що за спірний період (лютий 2024 року – жовтень 2025 року) сплата аліментів відповідачем не здійснювалася, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість за кожним щомісячним періодичним платежем.
Позивач просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за вказаний період у загальному розмірі 31 900,00 грн, посилаючись на положення ст. 196 СК України.
5. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України (далі — СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є безумовним обов`язком, який має виконуватися щомісячно та у повному обсязі.
Предметом спору є стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Згідно з частиною 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц зазначила, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Разом з тим, у сімейних правовідносинах діє презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів (наприклад, через несвоєчасну виплату заробітної плати, тяжку хворобу тощо).
Суд відхиляє доводи представника відповідача, викладені у заяві від 07.01.2026 року, щодо наявності майнового спору (справа № 509/2987/22) та нібито продажу позивачем спільного майна, з огляду на наступне.
Обов`язок батьків утримувати дитину є безумовним і не залежить від наявності чи відсутності спорів щодо поділу майна подружжя. Дитина потребує матеріального забезпечення щодня, і ці потреби не можуть бути поставлені в залежність від тривалості розгляду інших судових справ між батьками.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду (постанова від 14.12.2020 у справі № 661/905/19), відповідальність платника аліментів настає за наявності вини. Однак, саме на платника аліментів покладено обов`язок доведення відсутності своєї вини у несплаті (наприклад, через затримку виплати заробітної плати роботодавцем, тяжку хворобу тощо). Наявність спору про поділ майна або суб`єктивне сприйняття відповідачем дій позивачки щодо розпорядження майном не є обставинами непереборної сили, які об`єктивно унеможливлюють сплату 5000 грн на місяць на утримання дитини.
Вимоги про поділ майна та вимоги про стягнення неустойки за аліментами регулюються різними інститутами сімейного права і розглядаються окремо. Результат розгляду справи про поділ майна може вплинути на майновий стан сторін у майбутньому, але не звільняє від відповідальності за вже допущене прострочення сплати аліментів у минулому.
Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості, а також доказів погашення такої заборгованості.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі, визначеному позивачем.
Щодо розрахунку розміру пені.
Вирішуючи питання про розмір пені, суд керується правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).
Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Формула розрахунку пені є такою: Заборгованість за місяць ? Кількість днів прострочення ? 1%. При цьому кількість днів прострочення обчислюється з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти, до дня їх фактичної виплати або до дня ухвалення рішення судом.
Перевіряючи наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що позивач помилково обмежив кількість днів прострочення кількістю днів у календарному місяці (наприклад, за лютий 2024 року нараховано пеню лише за 28 днів, за березень — за 31 день тощо). Такий підхід суперечить наведеній вище правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, оскільки заборгованість за лютий 2024 року не була погашена в останній день лютого 2024 року, а існує дотепер. Отже, станом на день ухвалення рішення (08.01.2026 року), прострочення сплати аліментів, наприклад, лише за платіж лютого 2024 року, триває понад 670 днів. Відповідно, дійсний розмір пені за формулою Великої Палати Верховного Суду (5000 грн ? 1% ? ~670 днів) лише за один місяць прострочення становив би близько 33 500 грн, що вже перевищує загальну ціну позову.
Однак, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Принцип диспозитивності цивільного судочинства позбавляє суд права виходити за межі позовних вимог, якщо це погіршить становище відповідача. Позивач самостійно визначив ціну позову у розмірі 31 900,00 грн. 
Враховуючи, що:
1.Фактичний розмір пені, розрахований за методикою Великої Палати Верховного Суду, багаторазово перевищує заявлену позивачем суму;
2.Заявлена сума (31 900 грн) не перевищує 100 відсотків від загальної суми заборгованості (190 000 грн.), що відповідає обмеженню, встановленому ч. 1 ст. 196 СК України; Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі в межах заявленої суми.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 1211,20 грн (ставка на 2026 рік) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 180, 196 СК України, суд —
В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , пеню за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.02.2024 року по 31.10.2025 року у розмірі 31900 (тридцять одна тисяча дев`ятсот) гривень 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави 1064,96 грн. судового збору.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 13.01.2026 року.

Суддя         О.С. Леонов

13.01.26