РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 січня 2026 року	Справа №160/28230/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Конєвої С.О. 	 	

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення 518527,96 грн., -
УСТАНОВИВ:
30.09.2025р. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_1 та просить:
- стягнути податковий борг з платника податків відповідача до бюджету у сумі 518527,96 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач перебуває на обліку як платник податків в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та має не заявлений до суду податковий борг на загальну суму 518527,96 грн., а саме: 1) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, який виник в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 472482,73 грн., згідно: ППР №0024502407 від 15.01.2025 на суму 340,00 грн.; ППР №0024392407 від 15.01.2025 на суму 94428,55 грн.; ППР №0024392407 від 15.01.2025 на суму 377714,18 грн.; 2) з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, який виник в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у загальному розмірі 39345,23 грн., згідно: ППР №0024472407 від 15.01.2025 на суму 31476,18 грн.; ППР №0024472407 від 15.01.2025 на суму 7869,05 грн.; 3) по адміністративним штрафам та іншим санкціям (надходження коштів за справлянням яких закріплений за ГУ ДФС-РАЙ), який виник в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань у розмірі 6700,00 грн., згідно ППР №0024492407 від 15.01.2025р. Як зазначив позивач інформація щодо оскарження наведених податкових повідомлень-рішень у контролюючого органу відсутня. З урахуванням вимог ст. 56, 57 ПК України, в зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені строки нарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу. Також позивач вказав і на те, що контролюючим органом відповідно до ст.59 Податкового кодексу України було сформовано податкову вимогу №0016338-1309-0436 від 19.05.2025р., яка була направлена на адресу платника податків засобами поштового зв`язку. За викладеного, позивач вважає, що він як контролюючий орган набув права звернутися до суду з адміністративним позовом про стягнення суми податкового боргу з платника податків відповідача у розмірі 518527,96 грн. у відповідності до вимог ст.ст. 19, 87, 97 Податкового кодексу України.
Ухвалою суду від 15.10.2025р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано, зокрема, відповідача надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати суду докази сплати спірного податкового боргу, правомірності його несплати або докази оскарження зазначених у позові ППР у встановленому законодавством порядку, з урахуванням вимог ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач, у строки встановлені ухвалою суду від 15.10.2025р., відзиву на позов суду не надав, як і не надав доказів сплати суми податкового боргу або доказів оскарження зазначених у позові ППР у встановленому законодавством порядку.
Зазначена ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку відповідно до вимог ст.ст.124,126,251 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується поштовими конвертами, наявними в матеріалах справи.
Надіслана судом ухвала про відкриття провадження у справі на адреси відповідача: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , були повернуті за зворотньою адресою до суду 28.10.2025р. з відмітками «за закінченням терміну зберігання».
У разі повернення поштового відправлення із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» або «за закінченням терміну зберігання» відповідач вважається повідомленим належним чином з урахуванням ч.11 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зазначена правова позиція щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи у зв`язку із поверненням конверту з незалежних від суду причин узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у його постанові від 16.12.2020р. у справі №120/4080/19-а.
У відповідності до положень ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 30.01.2026р. було продовжено строк розгляду даної справи до 30.01.2026р.
Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 30.01.2026р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до вимог ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю, виходячи з наступного.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень - є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Частиною 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Тобто, позивач - контролюючий орган є суб`єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.
Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.
ОСОБА_1 станом на 22.08.2025р. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відповіддю №1885623 від 13.10.2025р. з Єдиного державного демографічного реєстру та листом Виконавчого комітету Зайцівської сільської ради №1167/01-16 від 22.08.2025р., наявними у справі.
В той же час, згідно ДРФО наданого представником позивача наявна інформація про місце проживання відповідача з 10.12.2018: «Україна ДНІПРОПЕТРОВСЬКА СИНЕЛЬНИКІВСЬКИЙ ЗАЙЦІВСЬКА ТЕР.ГР. ЗАЙЦЕВЕ ВУЛ. 40 РОКІВ ПЕРЕМОГИ БУД. 7», про що свідчать відомості з ДРФО. 
Згідно наявних в матеріалах справи інформаційної довідки про час виникнення податкової заборгованості станом на 02.09.2025р., роздруківки з ІКС «Податковий блок», відповідач має податковий борг по податку на доходи з фізичних осіб, військовому збору та адміністративним штрафам та іншим санкціям на загальну суму 518527,96 грн.
Вказаний податковий борг виник внаслідок несплати у встановлені строки суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, а саме:
- згідно податкового повідомлення-рішення №0024392407 від 15.01.2025р. відповідачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальній сумі 472142,73 грн. (з них за податковими зобов`язаннями 377714,18 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 94428,55 грн.);
- згідно податкового повідомлення-рішення №0024472407 від 15.01.2025, відповідачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальній сумі 39345,23 грн. (з них за податковими зобов`язаннями 31476,18 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 7869,05 грн.);
- згідно податкового повідомлення-рішення №0024502407 від 15.01.2025, до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340,00 грн. за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;
- згідно податкового повідомлення-рішення №0024492407 від 15.01.2025, до відповідача за порушення, встановленого на підставі акту перевірки застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 6700,00 грн. за платежем Адміністративні штрафи та інші санкції (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплено за ГУ ДФС-рай).
Вищенаведені податкові повідомлення-рішення були направлені на адресу відповідача: 52514, Дніпропетровська область, Синельниківський район, Зайцеве, вул. 40 років Перемоги, 7, засобами поштового зв`язку, що підтверджується копією поштового конверту (відправлення №0601101973372 від 15.01.2025р.), наявною у справі. 
Вказане поштове відправлення було повернуто поштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання" 06.03.2025р., про що свідчить зміст копії довідки пошти.
Отже, з урахуванням повернення поштового конверту з відміткою "за закінченням терміну зберігання", податкові повідомлення-рішення вважаються вручені відповідачеві 06.03.2025р. згідно до вимог п.42.2 ст.42 Податкового кодексу України.
Зазначена правова позиція щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи у зв`язку із поверненням конверту з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у його постанові від 16.12.2020р. у справі №120/4080/19-а.
У зв`язку з несплатою відповідачем податкових зобов`язань, контролюючим органом були вжиті заходи щодо примусового стягнення податкового боргу та на виконання вимог ст.59 Податкового кодексу України була сформована податкова вимога форми “Ф” №0016338-1309-0436 від 19.05.2025р. про наявність податкового боргу станом на 15.05.2025р. у сумі 518527,96 грн грн., яка 19.05.2025р. була направлена на податкову адресу відповідача (52514, Дніпропетровська область, Синельниківський район, Зайцеве, вул. 40 років Перемоги, 7) засобами поштового зв`язку та повернута за зворотньою адресою з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується копіями відповідної вимоги та поштового конверту (відправлення №0601148315047 від 19.05.2025р.), наявними у справі.
Відповідно до вимог п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України (далі – ПК України) у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків визначається календарною датою.
Згідно статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Як передбачено пунктом 54.5. статті 54 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Пунктом 57.3. статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Із аналізу наведених приписів податкового законодавства слідує, що податкові зобов`язання визначені контролюючим органом є неузгодженими у разі його оскарження у судовому порядку до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Разом з тим, на момент розгляду даної справи доказів оскарження вищезгаданих податкових повідомлень-рішень, а також і податкової вимоги, у встановленому вище законодавствам порядку, відповідачем суду не надано.
Відтак, суд приходить до висновку, що на момент подачі позову суми грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 15.01.2025р. №0024502407, №0024392407, №0024472407, №0024492407 зазначеними у позові на загальну суму 518527,96 грн. є узгодженими, тому набули статусу податкового боргу.
Щодо податкової адреси відповідача (52514, Дніпропетровська область, Синельниківський район, Зайцеве, вул. 40 років Перемоги, 7), на яку направлялися вищенаведені податкові повідомлення-рішення та податкова вимога, що за даними податкового органу є податковою адресою відповідача та ним зміна цієї адреси у встановленому порядку не проводилась, суд зазначає про таке. 
Відповідно до п.42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку визначеному п.42.4 ст.42 ПК України за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Статтею 45 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнаються місце її проживання, за яким вона береться на облік, як платник податків у контролюючому органі. Платник податків не може мати більше однієї податкової адреси.
Відповідно до п. 63.1 та п. 63.2 ст. 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.
Пунктом 63.5 статті 63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п. 70.1. ст. 70 ПК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.
Відповідно до п.70.7 ст.70 ПК України та п.1 розд.ІХ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платник податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822, при зміні податкової адреси реєстрації, фізичні особи зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви про внесення змін до Державного реєстру фізичних осіб платників податків за формою №5ДР або Заяви про внесення змін до окремого реєстру фізичних осіб платників податків, щодо фізичних осіб, які обліковуються за серією та номером паспорта за формою №5ДРП відповідно.
Відповідно п.2 розд. ІХ: фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання або до будь-якого контролюючого органу.
Отже, невиконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну ним місця проживання позбавляє його можливості посилатися у відповідному спорі на обставини невручення йому відповідних документів, якщо буде встановлено, що такі документи були направлені на визначену скаржником при взятті на облік адресу.
Вказана правова позиція викладена у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2026 у справі №420/37688/24.
Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків, є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.
Відтак, із аналізу встановлених судом обставин та враховуючи вказане вище правове регулювання, можна зробити висновок, що при направленні на податкову адресу відповідача (52514, Дніпропетровська область, Синельниківський район, Зайцеве, вул. 40 років Перемоги, 7) вищезгаданих податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, яка відповідачем у встановленому порядку не змінювалася, контролюючий орган дотримався правил, встановлених пунктом 42.2 статті 42 ПК України.
Отже, заявлена до стягнення позивачем у цій справі загальна сума грошових зобов`язань у розмірі 518527,96 грн. є узгодженою, а відтак, за наведеною процедурою набула статусу податкового боргу та підлягає до стягнення.
Відповідно до пунктів 95.1-95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, які обслуговують такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.
Відповідно до абзацу «е» пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Таким чином, оскільки за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 518527,96 грн., що виник на підставі вищенаведених податкових повідомлень-рішень, якими визначені грошові зобов`язання, доказів оскарження таких податкових повідомлень-рішень у адміністративному та (або) судовому порядку сторонами не надано, з урахуванням того, що відповідачем не надано доказів погашення такого податкового боргу, який вважається узгодженим, позовні вимоги про стягнення зазначеного податкового боргу у вказаному розмірі підлягають задоволенню.
Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у його постанові від 19.05.2020р. у справі №809/12/17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до вимог ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, при цьому, суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідач у встановлені строки відзиву на позов не подав, як і не надав жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про сплату податкового боргу в сумі 518527,96 грн. у встановлені законодавством строки або правомірність несплати податкового боргу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивачем щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 518527,96 грн., а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не находить підстав для їх розподілу, оскільки, по-перше, відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз; по-друге, позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову згідно п.27 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення 518527,96 грн. - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг у сумі 518527,96 грн. (п`ятсот вісімнадцять тисяч п`ятсот двадцять сім грн. 96 коп.).
Розподіл судових витрат не здійснюється згідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва