ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року	справа № 380/989/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування постанови,-

в с т а н о в и в:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; код ЄДРПОУ 13814885) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (79007, м. Львів, пл. Шашкевича, 1, код ЄДРПОУ 45813957) з вимогою:
- скасувати постанову від 08.01.2026 ВП № 79634112 старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що на час прийняття постанови про накладення штрафу, позивач у межах повноважень виконав рішення суду від 25.03.2025 у справі №380/2677/25. Зазначив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі №380/2677/25 здійснено нарахування ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без обмеження її максимальним розміром та без застосуванням коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану». З 01.01.2025 пенсію перераховано без обмеження її максимальним розміром та без застосування обмежувальних коефіцієнтів, у розмірі 64500,00 гривень. Доплата, обчислена на виконання судового рішення у справі №380/2677/25 за період з 01.01.2025 по 30.11.2025 становить 347674,80 гривень, в тому числі 284461,20 грн – відкладена (ретроспективна) виплата (з 01.01.2025 по 30.09.2025) та 63213,60 грн – поточна виплата (з 01.10.2025 по 30.11.2025).
Крім цього, зазначив, що виплата пенсії на виконання рішення від 25.03.2025 у справі №380/2677/25 здійснюється на підставі Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15 липня 2025 року № 821 (далі також Порядок №821). Вважає, що рішення виконано в межах покладених зобов`язань, а тому прийнята відповідачем постанова про накладення штрафу, на думку позивача, підлягає скасуванню. Просить позов задовольнити.
Ухвалою суду від 26.01.2026 відкрито спрощеного позовне провадження у справі.
28.01.2026 за вх.№6947 від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на перемет спору. Зазначив, що сторонами виконавчого провадження АСВП №79634112 є ГУ ПФУ у Львівській області та ОСОБА_1 . З огляду на те, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_1 просить залучити останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на перемет спору.
28.01.2026 за вх.№6978 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Зазначив, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №79634112, з виконання виконавчого листа №380/2677/25, виданого 11.11.2025 Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 року без обмеження її максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат. 24.11.2025 державним виконавцем, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам виконавчого провадження до відома та виконання. Станом на 19.12.2025 у Відділі відсутні відомості про виконання рішення суду, тому було скеровано вимогу державного виконавця від 19.12.2025 №24531 про надання інформації щодо виконання рішення з відповідним документальним підтвердженням. 29.12.2025 Відділом отримано відповідь від боржника у якій повідомляється , що здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 року без обмеження її максимальним розміром. Станом на 01.12.2025 загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 64500 грн. Доплата пенсії по рішенню суду з 01.01.2025 по 31.12.2025 становить 347674,80 грн. Проте, відповідно до наданої стягувачем виписки руху коштів по рахунку, ОСОБА_1 04.12.2025 отримав суму 32893,20 грн, що згідно з призначенням платежу являється «зарахуванням пенсії», що в свою чергу суперечить тій інформації, що була надана Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області та свідчить про недобросовісне виконання рішення суду та введення виконавця в оману. Отже, станом на 08.01.2026 вимог виконавчого документа не виконано. Повідомив, що станом на 28.01.2026 у Відділі відсутні відомості про належне виконання рішення суду. Просить у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою суду від 04.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третьої особи.
Суд всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі № 380/2677/25 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо застосування з 01.01.2025 коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без обмеження її максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2025 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишено без задоволення. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2025 року у справі № 380/2677/25 залишено без змін.
11.11.2025 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без обмеження її максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі № 380/2677/25 здійснено нарахування ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 року без обмеження її максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану». З 01 січня 2025 року пенсію перераховано без обмеження її максимальним розміром та без застосування обмежувальних коефіцієнтів, у розмірі 64 500 грн, що підтверджується копією перерахунку за пенсійною справою №ХВ57624-Міноборони.
Доплата, обчислена на виконання судового рішення у справі № 380/2677/25 за період з 01 січня 2025 року по 30 листопада 2025 року становить 347 674,80 грн., в тому числі: 284 461,20 грн - відкладена (ретроспективна) виплата (з 01 січня 2025 року по 30 вересня 2025 року) 63 213,60 грн - поточна виплата (з 01 жовтня 2025 року по 30 листопада 2025 року).
Для забезпечення виплати розміру перерахованої пенсії за судовим рішенням у справі 3 380/2677/25, до додаткової виплатної відомості грудня 2025 року, в межах виділених на зазначені цілі бюджетних асигнувань, включено доплату в сумі 7461,42 грн. 
Станом на 01 січня 2026 року доплата, обчислена на виконання рішення суду становить 371 820,18 грн, в тому числі 284 461,20 грн - відкладена (ретроспективна) виплата та 87 358,98 грн - поточна виплата (63 213,60 грн - 7 461,42 грн + 31 606,80 грн (перерахований розмір пенсії за грудень)).
За заявою стягувача про примусове виконання рішення суду, 24.11.2025 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №380/2677/25, виданого 11.11.2025. Повідомлено боржника про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
24.11.2025 прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору.
19.12.2025 державним виконавцем скеровано вимогу виконавця, в якій повідомлено про необхідність надати державному виконавцю інформацію про виконання рішення суду з підтвердженням виплати ОСОБА_1 перерахованого розміру пенсійної виплати 64500,00 гривень.
Листом від 26.12.2025 за №1300-0307-5/174433, ГУ ПФУ у Львівській області повідомило відповідача, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 у справі №380/2677/25 виконано. З 01.12.2025 загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 64500,00 гривень. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 становить 347674,80 грн. Повідомлено, що доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.01.2005 по 31.12.2025, яка становить 347674,80 гривень, буде виплачена в межах затверджених бюджетних призначень згідно з Порядком №821.
08.01.2026 відповідач виніс постанову ВП №79634112, якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн, за невиконання виконавчого листа від 11.11.2025 у справі №380/2677/25.
Виходячи з наявності підстав для скасування вказаної постанови про накладення штрафу, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі – Закон України «Про виконавче провадження») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до вказаного Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених вказаним Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
У частинах четвертій, п`ятій статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Боржник зобов`язаний:
1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;
2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;
3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;
4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;
5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;
6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
В абзаці першому частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята), за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).
Правилами частини першої статті 63 Закону № 1404-VIII окреслено: за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону № 1404-VIII).
За змістом частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Суд встановив, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 24.11.2025 №79634112 виконавець вказав про необхідність виконання позивачем рішення суду протягом 10 робочих днів.
Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 вказаного Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Здійснивши аналіз наведених положень, суд дійшов висновку про те, що накладення штрафу можливе лише у разі невиконання боржником без поважних причин рішення суду.
Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі № 380/2677/25 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без обмеження її максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 у справі № 380/2677/25 здійснено нарахування ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 року без обмеження її максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 року №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану». З 01 січня 2025 року пенсію перераховано без обмеження її максимальним розміром та без застосування обмежувальних коефіцієнтів, у розмірі 64 500 грн, що підтверджується копією перерахунку за пенсійною справою №ХВ57624-Міноборони.
Доплата, обчислена на виконання судового рішення у справі № 380/2677/25 за період з 01 січня 2025 року по 30 листопада 2025 року становить 347 674,80 грн., в тому числі: 284 461,20 грн - відкладена (ретроспективна) виплата (з 01 січня 2025 року по 30 вересня 2025 року) 63 213,60 грн - поточна виплата (з 01 жовтня 2025 року по 30 листопада 2025 року).
Для забезпечення виплати розміру перерахованої пенсії за судовим рішенням у справі 380/2677/25, до додаткової виплатної відомості грудня 2025 року, в межах виділених на зазначені цілі бюджетних асигнувань, включено доплату в сумі 7461,42 грн. 
Станом на 01 січня 2026 року доплата, обчислена на виконання рішення суду становить 371 820,18 грн, в тому числі 284 461,20 грн - відкладена (ретроспективна) виплата та 87 358,98 грн - поточна виплата (63 213,60 грн - 7 461,42 грн + 31 606,80 грн (перерахований розмір пенсії за грудень)).
При цьому, як встановлено судом, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вказує, що пенсія позивачу виплачується у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2025 р. № 821 “Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень”.
Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821 затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, яким визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування) (далі - Порядок № 821).
Відповідно до пунктів 5, 6 Порядку № 821 виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Згідно пункту 7 Порядку № 821 для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Пунктом 8 Порядку № 821 встановлено, що невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
Зазначена постанова є чинною та не скасованою.
Так, суд зазначає, позивачем надано докази включення ОСОБА_1 до переліку осіб, яким здійснюється виплата перерахованих пенсій за рішенням суду в порядку, встановленому Порядком № 821, вказано суму виплати пенсії, яка виплачується за рішеннями суду пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням в порядку, встановленому Порядком № 821.
Суд зазначає, що згідно абзацу 3 пункту 2 Порядку № 821 перераховані пенсії за рішенням суду - сума пенсії, визначена як різниця між розміром перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів.
Розмір перерахованої пенсії позивача за судовим рішенням становить 31606,80 грн (64 500 грн - 32 893,20 грн) .
Відповідно до пункту 6 Порядку № 821 видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата
Враховуючи викладене, у щомісячну виплатну відомість включається розмір пенсії, обчислений з урахуванням положень нормативно-правових актів та раніше виконаних судових рішень, що набрали законної сили до 17 липня 2025 року (32 893,20 грн у випадку позивача), тобто без урахування поточного рішення суду (що набрало чинності після 17 липня 2025 року). 
Виплата пенсії, перерахованої за судовим рішенням, проводиться додатково, виключно в межах виділених бюджетних асигнувань, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на зазначені цілі. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2025 № 1152 затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік. 
У бюджеті Пенсійного фонду України на 2025 рік на видатки за рахунок коштів Державного бюджету України на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду виділено 250 млн. грн. 
На виплату коштів за судовими рішеннями одержувачам Львівської області у жовтні спрямовано 8,2 млн грн, з них: на виплату поточної заборгованості - 3,3 млн грн, на виконання ретроспективних рішень – 4,9 млн грн. 
На виплату коштів за судовими рішеннями одержувачам Львівської області у листопаді спрямовано 9,9 млн грн, з них: на виплату поточної заборгованості - 4,3 млн грн, на виконання ретроспективних рішень – 5,6 млн грн. 
Для забезпечення виплати розміру перерахованої пенсії за судовим рішенням у справі №380/2677/25, до додаткової виплатної відомості грудня 2025 року, в межах виділених на зазначені цілі бюджетних асигнувань , включено доплату в сумі 7461,42 грн. 
Станом на 01 січня 2026 року доплата, обчислена на виконання рішення суду становить 371 820,18 грн., в тому числі 284 461,20 грн - відкладена (ретроспективна) виплата та 87 358,98 грн - поточна виплата (63 213,60 грн - 7 461,42 грн + 31 606,80 грн (перерахований розмір пенсії за грудень)). 
З 01 січня 2026 року відповідно до положень статті 30 Закону України від 03 грудня 2025 року № 4695 «Про Державний бюджет України на 2026 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2025 року № 1778 «Про визначення порядку виплати пенсії деяким категоріям осіб у 2026 році у період воєнного стану» (далі - Постанова № 1), розмір пенсії, який підлягає виплаті, становить 35514,00 грн.
Таким чином, матеріали справи містять відомості та належні докази щодо вчинення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області належних дій щодо виконання рішення суду в повному обсязі станом на момент винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу.
При цьому, суд зауважує, що виплата перерахованої пенсії позивачу проводиться з врахуванням положень Постанови №821, що в свою чергу не було взято до уваги відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови.
Суд звертає увагу, що під час розгляду справи №380/2677/25, судом не досліджувалось питання щодо визначення розмірів пенсійної виплати після прийняття Постанови №821, оцінка діям ГУ ПФУ у Львівській області в цій частині судом не надавалась.
При цьому, вказане становить окремий предмет для дослідження, за що в межах виконавчого провадження ВП №79634112 боржник не може нести юридичну відповідальність.
Також суд зауважує, що накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області за невиконання судового рішення у справі №380/2677/25 жодним чином не захищає порушене право пенсіонера.
За таких обставин суд доходить висновку, що державний виконавець передчасно прийняв постанову про накладення штрафу від 08.01.2026 у виконавчому провадженні №79634112 з виконання виконавчого листа №380/2677/25, не переконавшись у виконанні Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення суду, постановленого в межах вимог і чинного на той час законодавства.
Окрім цього, суд враховує, що визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 та у справі № 360/4708/20, від 31.05.2022 у справі № 360/940/20 та відповідно до ч. 5 с. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Отже, на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України “Про виконавче провадження” можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Крім цього, встановлення таких обставин як: невиконання судового рішення; наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально. Обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.
Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.
Верховний Суд у постанові від 07.11.2019 по справі № 420/70/19 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
У постанові Верховного Суду від 21.01.2020 по справі № 640/9234/19 суд дійшов висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови державного виконавця про накладення штрафу у виконавчому провадженні, останню винесено лише у зв`язку з фактичним невиконанням судового рішення та без з`ясування і оцінки причин цього невиконання, якщо таке судом встановлено.
Будь-яких заходів щодо з`ясування та оцінки причин невиконання рішення суду відповідачем не вжито.
Надаючи оцінку вжитих позивачем заходів щодо виконання рішення суду судом не встановлено наявності вини та умислу на навмисне невиконання рішення суду у цій справі з боку позивача.
Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області штрафу за невиконання судового рішення. 
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).
Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:
Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; код ЄДРПОУ 13814885) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (79007, м. Львів, пл. Шашкевича, 1, код ЄДРПОУ 45813957) про скасування постанови - задовольнити повністю.
Скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 08.01.2026 ВП №79634112.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна