ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/11959/24 Суддя (судді) суду 1-ї інст.: 
Алла РУДЕНКО

ПОСТАНОВА
Іменем України

22 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Сорочка Є.О.,
суддів Коротких А.Ю., 
Єгорової Н.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач; в/ч НОМЕР_1 ), в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) полковника ОСОБА_2 від 06.06.2024 № 82 про накладення на старшого стрільця 1 групи охорони та патрульно-постової служби 2 взводу охорони та патрульно-постової служби 2 роти Військової служби правопорядку старшого солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «сувора догана»; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за червень, липень та серпень 2024 року без урахування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) полковника ОСОБА_2 від 06.06.2024 № 82 (з урахуванням сум фактично здійснених виплат).
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з пропуском останнім строку звернення до суду та надано строк для усунення вказаних в судовому рішенні недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску. 
13.12.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Чернявський Анатолій Леонідович, на виконання вимог ухвали від 09.12.2024 про залишення позовної заяви без руху подав до Черкаського окружного адміністративного суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначив, що позивач не мав можливості у визначений законом строк подати позовну заяву до суду у зв`язку із проблемами зі здоров`ям та неодноразовим перебуванням на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 визнано неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та повернуто ОСОБА_1 позовну заяву до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язати вчинити певні дії. 
Не погоджуючись з ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.12.2024, 29.12.2024 адвокат Чернявський А.Л. - представник ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що з наданої військовою частиною НОМЕР_1 на адвокатський запит від 11.07.2024 №07/111-1/24 було неможливо встановити підстави притягнення старшого солдата ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з чим адвокат ОСОБА_3 05.08.2024 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з уточнюючим адвокатським запитом №09/011-1/24.
Представник позивача звернув увагу, що відповідь на адвокатський запит від 05.08.2024 №09/011-1/24 військовою частиною НОМЕР_1 була надана листом від 13.08.2024 № 38/ПР/613, який ОСОБА_3 отримав 04.11.2024, що підтверджується відбитком календарного штемпеля «-4 ЛИСТ 2024» та підписом адвоката ОСОБА_3 на поштовому конверті до цього листа, а також відміткою про реєстрацію вхідної кореспонденції на листі військової частини НОМЕР_1 № 38/ПР/613 з позначкою «-4 ЛИСТ 2024».
Адвокат ОСОБА_3 відмітив, що моментом початку перебігу строку звернення позивача до адміністративного суду за захистом порушеного права є дата, коли він дізнався (міг дізнатися) про підстави накладення на нього дисциплінарного стягнення лише тоді, коли було отримано лист в/ч НОМЕР_1 №38/ПР/613, до якого було додано доповідну записку начальника служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_4 від 06.06.2024, зміст якої дозволяє зробити висновок про фактичні підстави притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності (04.11.2024).
З цих та інших підстав представник апелянта вважає, що судове рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2025 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
03.02.2025 в/ч НОМЕР_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
В обґрунтування заявлених вимог відповідач зазначає, що про прийняття оскаржуваного наказу від 06.06.2024 № 82 представник позивача дізнався 30.07.2024, отримавши лист відповідача від 19.07.2024 № 38/ПР/580, наданий на адвокатський запит від 11.07.2024 №07/111-1/24.
Представник в/ч НОМЕР_1 акцентував увагу, що 08.08.2024 командир 2 роти військової служби правопорядку військової частини НОМЕР_1 було здійснено спробу ознайомити ОСОБА_1 як з Наказом від 06.06.2024 № 82, так і з матеріалами службового розслідування, які стали підставою для прийняття вказаного наказу, проте ОСОБА_1 категорично відмовився від ознайомлення із вказаними документами під підпис і не пояснив причин своєї відмови, що підтверджуються актом про відмову від ознайомлення з матеріалами службової перевірки від 08.08.2024 №40/1393 та актом від 08.08.2024 №40/1394 про відмову від ознайомлення з наказом від 06.06.2024 №82 про накладення дисциплінарного стягнення. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025 продовжено строк розгляду апеляційної скарги на достатній для повного, всебічного з`ясування обставин строк та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. 
05.02.2025 представник позивача подав додаткові пояснення у справі, в яких просив задовольнити вимоги апеляційної скарги. 
В обґрунтування своїх вимог адвокат Чернявський А.Л. зазначив, що акт службового розслідування або доповідна записка за результатами службової перевірки можуть бути надані військовослужбовцю виключно на підставі його звернення (рапорту) і тільки після визначення відповідною уповноваженою особою обсягу відомостей, які можуть бути розкриті такому військовослужбовцю. 
ОСОБА_1 стверджує, що він з рапортами про надання йому матеріалів службової перевірки не звертався, оскільки про факт проведення такої перевірки обізнаний не був.
Представник позивача відмітив, що військова частина НОМЕР_1 не додає до відзиву на апеляційну скаргу копії рапорта ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами службової перевірки, що також спростовує факт існування такого рапорту ОСОБА_1 та наявність підстав для ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами службової перевірки. 
10.02.2025 в/ч НОМЕР_1 подала заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в яких просила залишити без розгляду пояснення представника позивача подані на відзив на апеляційну скаргу та відмовити у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог представник в/ч НОМЕР_1 зазначає, що акт про відмову від ознайомлення з Наказом №82 свідчить про недобросовісні дії ОСОБА_1 , який достовірно знаючи про існування оскаржуваного ним у цій справі наказу навмисно уникав ознайомлення з останнім. 
Представник в/ч НОМЕР_1 звернув увагу, що пунктом 3 розділу IV «Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України», затвердженого наказом міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 передбачено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником). 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (п. 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абз. 7 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.
За змістом статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).
Відповідно до частин першої, другої статті 233 Кодексу законів про працю України у редакції, чинній станом на час звернення позивача до суду з цим позовом, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. 
За приписами пункту 17 частини першої статті 4 КАС України військова служба є публічною службою. 
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Отже, військова служба як державна служба особливого характеру є публічною службою, а для спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби законодавець встановив місячний строк звернення до адміністративного суду.
Крім того, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначається Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.99 № 551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».
Згідно статті 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.
Норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.
Колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Таким чином, суд поновлює пропущений строк, якщо визнає поважною причину пропуску такого строку. При цьому, поважність причин повинен доводити заявник.
Предметом оскарження у цій справі є наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) полковника ОСОБА_2 від 06.06.2024 № 82 про накладення на старшого стрільця 1 групи охорони та патрульно-постової служби 2 взводу охорони та патрульно-постової служби 2 роти Військової служби правопорядку старшого солдата ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення «сувора догана».
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до суду з цією позовною заявою представник ОСОБА_1 звернувся 02.12.2024, тобто з порушенням місячного строку на звернення до суду.
В обґрунтування поважності причин пропуску позивачем встановленого законодавством строку адвокат Чернявський А.Л. зазначив, що ОСОБА_1 систематично перебував на медичному лікуванні та дізнався про порушення його права, які є предметом оскарження у цій справі, лише 04.11.2024 (лист в/ч НОМЕР_1 №38/ПР/613).
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з тим, що в червні 2024 року позивач отримав грошове забезпечення у меншому розмірі, його представник звернувся до в/ч НОМЕР_1 з адвокатським запитом, в якому просив:
- надати інформацію (розрахунок) про розмір грошового забезпечення старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за червень 2024 року;
- надати інформацію про підстави зменшення розміру грошового забезпечення старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за червень 2024 року;
- надати копії документів, на підставі яких було зменшено розмір грошового забезпечення старшого солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 за червень 2024 року. 
За результатом розгляду згаданого вище адвокатського запиту, відповідач листом від 19.07.2024 №38/ПР/580 надав відповідь, яку представник отримав 30.07.2024. Із вказаним листом представника ОСОБА_1 повідомлено, що зменшення розміру грошового забезпечення позивача відбулося шляхом зменшення розміру премії у зв`язку з оголошенням останньому дисциплінарного стягнення сувора догана. 
Крім того, адвокат Чернявський А.Л. звернувся до в/ч НОМЕР_1 із адвокатським запитом від 05.08.2024 №09/011-1/24, в якому просив:
- надати належним чином засвідчену копію доповідної записки від 05.06.2024 Nє 40/1109 начальника медичної служби - начальника медичного пункту сержанта ОСОБА_5 , складеної за результатами проведення службової перевірки щодо порядку проходження лікування у медичних закладах поза розташуванням військової частини старшим солдатом ОСОБА_1 ;
- надати належним чином засвідчену копію наказу про направлення старшого солдата ОСОБА_1 на медичний огляд військово-лікарською комісією для визначення ступеню придатності до військової служби (направлення від 17.06.2024 №38/мс/538). 
Наведені вимоги прохальної частини адвокатського запиту стосуються підстав інкримінованого ОСОБА_1 порушення військової дисципліни, що свідчить про обізнаність представника позивача про оскаржуваний наказ на момент подання цього адвокатського запиту.
За результатами розгляду адвокатського запиту від 05.08.2024 №09/011-1/24, в/ч НОМЕР_1 листом від 13.08.024 №38/ПР/613 було повідомлено про підстави інкримінованого ОСОБА_1 порушення військової дисципліни.
Викладене вище свідчить, що про прийняття оскаржуваного наказу від 06.06.2024 № 82 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» представник позивача дізнався 30.07.2024 - отримавши лист відповідача від 19.07.2024 № 38/ПР/580.
Водночас, адвокат Чернявський А.Л. звернувся з цим позовом до суду лише 02.12.2024, тобто після більше ніж чотири місяці з моменту, коли дізнався про порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 .
Посилання представника позивача на перебування ОСОБА_1 на лікуванні колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з 23.07.2024 позивач проходив реабілітацію в КНП «Черкаська міська оздоровчо-реабілітаційна поліклініка «Астра», перебування в якому не передбачає стаціонарного лікування, а включає проходження ним визначених лікарем процедур з метою реабілітації після отриманння травми. Разом з тим суд апеляційної інстанції відмічає, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні підтверджено випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 25.10.2024 № 19995 лише за період з 07.10.2024 по 25.10.2024.
Твердження позивача про те, що військова частина НОМЕР_1 не надала доказів ознайомлення з матеріалами службової перевірки та звернення ОСОБА_1 з рапортами про надання матеріалів службової перевірки, колегія суддів оцінює критично, оскільки наявним в матеріалах справи актом про відмову від ознайомлення з Наказом №82 підтверджується, що позивач достовірно знаючи про існування оскаржуваного ним у цій справі наказу навмисно уникав ознайомлення з ним. 
Частиною другою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах.
Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
Так, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгі»).
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, п. 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, п. 33).
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Більше того, поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, з огляду на дату звернення позивача з даним позовом (02.12.2024) та відсутність поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для повернення позовної заяви особі, яка її подала.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно з пунктом 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви є обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких 

Суддя Н.М. Єгорова