Справа № 755/8215/25
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 
потерпілого ОСОБА_5 ,
представників потерпілого - адвоката ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.12.2024 року за № 12024100040004246 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Красний Луч, м. Вахрушеве, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, -
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,
встановив:
Судом визнано доведеним, що 24.12.2024 приблизно о 15 год. 20 хв., ОСОБА_5 , приїхав за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 30-А, щоб повернути ОСОБА_8 телевізор, який останній здавав у ремонт та попередньо сплатив передплату у розмірі 500 грн.
Під час зустрічі ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , останній почав вимагати у потерпілого, щоб той повернув йому передплату у розмірі 500 грн., оскільки телевізор не був відремонтований. ОСОБА_5 пояснив ОСОБА_8 , що він не буде повертати йому передоплату у зв`язку з тим, що в суму передплати входить діагностика та доставка техніки.
В подальшому, ОСОБА_8 наніс один удар кулаком лівої руки в область правої бровно-лобної ділянки обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого останній на деякий час втратив свідомість та рівновагу, а відкривши очі зрозумів, що опинився на асфальті у положенні лежачи на животі, та не міг самостійно підвестися на ноги, оскільки відчував біль у кульшовому суглобі правої ноги. В цей час, ОСОБА_8 ходив біля потерпілого у різні сторони.
Після цього ОСОБА_5 попросив ОСОБА_8 допомогти йому дійти до машини. ОСОБА_8 посадив потерпілого на водійське сидіння автомобіля і пішов з місця події, а потерпілий самостійно викликав собі швидку медичну допомогу.
Згідно висновку експерта, на момент звернення ОСОБА_5 по медичну допомогу 24.12.2024 у нього було виявлено наявність колоченого трансцервікального перелому правої стегнової кістки, що відповідає стійкій втраті працездатності понад 33 відсотка, а тому, відповідно до п.п. 2.1.1/г, 2.1.6 «Правил», зазначене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Крім того, нанесення удару у ділянку голови обумовило втрату рівноваги тіла потерпілого та обумовило його падіння, тобто, між діями ОСОБА_8 та наслідками, у вигляді утворення закритої травми правого кульшового суглоба вбачається прямий причинний зв`язок.
Таким чином, отримані потерпілим тяжкі тілесні ушкодження були не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару в область правої бровно-лобної ділянки обличчя потерпілого, а результатом падіння останнього внаслідок втрати рівноваги від удару в область правої бровно-лобної ділянки обличчя, нанесеного обвинуваченим, чого останній хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ст. 128 КК України.
Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, а саме необережне спричинення тяжкого тілесного ушкодження. 
Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Так, обвинувачений ОСОБА_8  в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, а щодо обставин кримінального правопорушення пояснив, що жодних ударів потерпілому не наносив.
Підтвердив суду, що 24.12.2024 року після 15 години потерпілий дійсно привіз йому телевізор, проте він його забрав та пішов додому. Потерпілого не бив, не штовхав та ніяких тілесних ушкоджень не завдавав.
Допускає, що потерпілий міг послизнутись чи перечепитись через бордюр.
Обвинувачений підтвердив, що коли відійшов на невеличку відстань почув характерний звук та озирнувшись побачив що потерпілий лежіть та просить допомоги, тому він допоміг потерпілому підвестись та посадив на водійське сидіння в автомобілі, після чого пішов додому.
Просив його виправдати.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, його вина повністю знайшла своє об`єктивне підтвердження в ході дослідження всієї сукупності доказів по даній справі.
Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 24.12.2024 він приїхав до ОСОБА_8 повернути техніку (телевізор), яку у нього забрав 22.12.2024 для ремонту. Підтвердив суду, що 22.12.2024 ОСОБА_8 перерахував завдаток 500 грн., який входив у вартість ремонту. 
По приїзду потерпілий зателефонував ОСОБА_8 та деякий час очікував його на його ж прохання. Коли ОСОБА_8 підійшов, то почав вимагати повернення 500 грн. Зазначив, що менеджер не повідомляв, що гроші необхідно повернути та, відповідно, потерпілий про це не знав.
Потерпілий зазначив, що він відчинив двері автомобіля та поставив телевізор біля машини, він бачив, що одна рука ОСОБА_8 була в кишені, проте не звернув на це уваги. Натомість він відчув удар в лобну частину гострим предметом, впав, та сам піднятись вже не зміг, його права нога була розвернута в сторону, лежала неприродньо, з правої сторони сильно йшла кров. ОСОБА_8 ходив біля нього та сварився. Він запитав у ОСОБА_8 , що той наробив, однак почув у відповідь, що йому нічого не буде. ОСОБА_8 нервував, та щоб той заспокоївся, потерпілий почав з ним говорити, попросив дати ганчірку, потім попросив допомогти піднятися. Він ( ОСОБА_5 ) зателефонував менеджеру, якому повідомив про те, що ОСОБА_8 його вдарив. Менеджер та ОСОБА_8 розмовляли по його ( ОСОБА_5 ) телефону, потім менеджер сказав віддати 500 грн. Після цього ОСОБА_8 забрав телевізор та пішов. Оскільки потерпілий потребував допомоги він викликав швидку та поліцію. 
Впевнений, що удар йому наніс саме ОСОБА_8 , оскільки поруч з ними більше нікого не було. На фірмі офіційно працевлаштованим не був. Детально декілька разів розповів суду обставини отримання тілесних ушкоджень.
Зазначив, що після травми мав сильні болі, приймав постійно знеболювальні, дороговартісні ліки. Його життя змінилось. Наразі не працює, отримує пенсію, допомагає син. 

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він працював з ОСОБА_5 в фірмі з ремонту техніки. З ОСОБА_8 особисто не знайомий, лише спілкувався телефоном. Так, від ОСОБА_8 надійшло замовлення на ремонт телевізора. Після діагностики телевізора ОСОБА_8 відмовся від ремонту техніки. Зазначив, що ОСОБА_8 декілька разів напередодні йому телефонував, конфліктна ситуація виникла ще на етапі діагностики, тому вони погодили, що зворотня доставка буде безкоштовною.
Повідомив суду, що 24.12.2024 року з приводу доставки вказаного телевізора, ОСОБА_5 телефонував йому тричі, під час першого дзвінка він (свідок) спілкувався лише з ОСОБА_5 , під час другого дзвінка ОСОБА_5 повідомив що ОСОБА_8 його вдарив та він (свідок) спілкувався ще з ОСОБА_8 , під час третього дзвінка вирішувались технічні питання. Підтвердив суду, що перед поїздкою до ОСОБА_8 питання з ОСОБА_5 щодо повернення авансу не обговорювалось, лише щодо безкоштовного транспортування техніки. Повідомив, що точно пам`ятає, як ОСОБА_5 набрав його та сказав, що його вдарили. 
На даний час всіх подробиць вже не пам`ятає, однак, зазначив, що ОСОБА_5 їхав лише повернути техніку, питання щодо повернення грошей було вирішено після дзвінка ОСОБА_5 де він повідомив про побиття.

Також, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом, у порядку ст. 358, 359 КПК України матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором для приєднання до матеріалів справи, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 24.12.2024 року було прийнято усну заяву від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що 24.12.2024 року за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 3а, він зустрівся з наглядно знайомим ОСОБА_10 , та в ході конфлікту останній наніс удар в область голови, в результаті чого отримав ушкодження у вигляді забійної рани голови, в результаті чого впав та отримав перелам правої шийки бедра. (а.с. 5).
24.12.2024 слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 , за участі двох понятих, з 18.30 до 18.50 проведено огляд місця події та складено протокол огляду та долучено ілюстративну таблицю (а.с. 6-7). Зокрема було оглянуто прилеглу територію до другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 . Відеокамери відеоспостереження на будинку та прилеглій території виявлено не було. Під час огляду місця події нічого не виявлено та не вилучено.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.01.2025, в присутності двох понятих в період з 16.40 години до 16.55 години ОСОБА_5 було пред`явлено фото чотирьох чоловіків для впізнання. Перед пред`явленням осіб для впізнання у потерпілого ОСОБА_5 було попередньо з`ясовано чи зможе він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу.
В ході проведення впізнання потерпілий ОСОБА_5 впізнав особу, яка зображена на фотознімку № 3. Впізнав за формою брів, овалу обличчя та загальними рисами. Згідно довідки пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 15.01.2025 на фото № 3 зображений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-10).
Згідно копії акту приймання техніки та устаткування № 13707 серії +КЕ від 22.12.2024 року ОСОБА_12 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , контактний номер НОМЕР_9, звернувся до ТОВ «Help Technik+» з приводу ремонту телевізора «Ерго-32», сплативши 500 грн. в якості передплати (а.с. 65). 
Відповідно до протоколу огляду предметів від 19.02.2025, складеного слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_13 , в період з 08.20 години до 08.44 години, був проведений огляд оптичного носія - DVD-R диску з інформацією «102» в електронному вигляді, де знаходився один файловий документ (аудіозапис), а сама «834290012127859.wav». 
При огляді даного аудіозапису було встановлено, що на спецлінію 102 зателефонував чоловік, який представився ОСОБА_5 , та повідомив, що за адресою - АДРЕСА_3 , хвилин 10 тому, ОСОБА_14 в ході розмови вдарив його рукою в брову, вона розсічена, вилетів правий тазостегновий суглоб внаслідок падіння, встати не може. Під час дзвінку ОСОБА_8 поруч не було, пішов. Оператор повідомив про очікування поліції та швидкої. До протоколу огляду предметів долучено CD-R диск з аудіозаписом виклику «102» (а.с. 23-25).
06.01.2025 КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на запит слідчого, повідомило, що згідно з реєстрацією викликів в базі даних ПАК «ОДС ЕМД» 24.12.2024 о 15.40 з приводу «травма кримінальна» за адресою вул. Березняківська, буд. 30, від оператора чергової частини ГУ НП у м. Києві Волинець з телефонного номера прямої телефонної лінії, що вказала контактний телефонний номер заявника НОМЕР_1 , був зареєстрований один виклик екстреної медичної допомоги за № 678016.
За адресою виклику до ОСОБА_5 був здійснений виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги № 0207 відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 02) у складі: фельдшера з медицини невідкладних станів ОСОБА_15 , фельдшера з медицини невідкладних станів ОСОБА_16 .
До листа додано аудіозапис (на флеш-накопичувачі) виклику екстреної медичної допомоги від 24.12.2024 року за № 678016, та копію карти виїзду швидкої медичної допомоги (форма № 110/о) від 24.12.2024 року за № 8016 (а.с. 59).
В карті виїзду швидкої медичної допомоги № 8016 від 24.12.2024 зазначено: адреса виклику - вул. Березняківська, 30-А, на вулиці, привід виклику - травма кримінальна, пацієнт - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зі слів пацієнта побив знайомий (вдарив кулаком по голові), подія відбулась за адресою: вул. Березняківська, 30-а, біля будинку, приблизно о 15.30 годині 24.12.2024 року. Скарги на біль та кровотечу в ділянці рани. На момент огляду на лобній ділянці голови спостерігається рана 3,0 на,05 см, з невеликими помірно кровоточивими краями. ОСОБА_5 було госпіталізовано до лікарні швидкої медичної допомоги (а.с. 60).
Згідно довідки КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» № 9930 від 24.12.2024 року ОСОБА_5 , 1969 року народження, перебуває в першому травматичному відділенні з 24.12.2024 (доставлений), діагноз: забійна рана лівої бровно-лобної ділянки голови, латеральний перелам шийки правої стегнової кістки зі зміщенням уламків (а.с. 68).
У довідці № 301 КНП «Київська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 20.03.2025 року зазначено про те, що пацієнт ОСОБА_5 , 1969 року народження, перебував в травматологічному відділенні № 1 з 24.12.2024 по 26.12.2024 з діагнозом закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забійна рана брівно-лобної ділянки справа (а.с. 113).
У виписці із медичної карти стаціонарного хворого № 24955 травматичне відділення № 1 довідки КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на стаціонарному лікуванні з 24.12.2024 по 26.12.2024 року з діагнозом закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забійна рана брівно-лобної ділянки справа. Травма - кримінальна (вдарив знайомий) 24.12.2024 року, доставлений бригадою КШД. При поступленні проведено огляд чергового травматолога, нейрохірурга, хірурга політравми. Виконана рентгенографія правого кульшового суглобу, черепа, закрита репозиція, іммобілізація деротаційним чобітком, п/о забійної рани. Пацієнт від подальшого стаціонарного лікування категорично відмовився. Під час перебування в стаціонарі проводилась терапія: знеболення - кейвер 2,0 в/м при болях; в/в інфузійна терапія - плазмовен 500 в/в крап.; протинабрякова терапія - детралекс 500 мг 1 таб. 2 р. на добу; антикоагулянти - еноксипарин 0,4 п/ш; інше - омез 40 мг 1 таб. 1 раз/добу, ноліпрел 5/1,25 мг зранку, конкор 2,5 мг 1 р/д, енаприл 10 мг ввечері; перев`язки. Додаткові обстеження: ЕКГ, СКТ правого кульшового суглобу. Рекомендації: анальгетики при болях (дексалгін 1 т. 1 раз на 8 год.), ліжковий режим 2,5-3 місяці, перев`язки, зняття швів на 7-10 добу після операції, дихальна гімнастика, профілактика пролежнів, рентген-контроль на етапах лікування, ксарелто 10 мг 1 таб. 1 раз на добу ввечері 28 днів, остеогеном 30 днів по схемі, кальцій-Д3 нікомед 500 мг 1 таб. 2 р/добу 1 міс, детралекс 500 мг 1 таб. 2 рази на добу 1 місяць, вирішення питання про оперативне лікування перелому (ендопротезування правого кульшового суглобу) (а.с. 69).
Згідно висновку Відділення променевої діагностики Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 25.12.2024 року, ОСОБА_5 , 1969 р.н., проведено СКР дослідження кульшових суглобів по стандартній програмі кроком томографа 2,5 мм та 3D-рекомендації, в ході якого визначається вколочений трансцервікальний перелом правої стегнової кістки з помірним зміщенням та ознаками імпакції, конгруентність в суглобі відносно збережена, в порожнині суглоба скупчення патологічної кількості рідини (ймовірний гемартроз), головки стегнових кісток і клубова западина справа нормальної форми і структури, конгруентність збережена, відзначається субхондральний склероз голівок стегнових кісток і ацетабулярних западин (дахів), крайові кісткові розростання по краях ацетабулярних западин, стегнових голівок, крайові остеофіти в ділянці вертлюгів стегнових кісток, горбів сідничних кісток. Висновок: КТ-ознаки трансцервікального перелому правої стегнової кістки, двостороннього коксартрозу, ймовірного гемартрозу справа, рекомендовано: консультація ортопеда-травматолога (а.с. 70).
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) № 15266 КНП «Київська міська клінічна лікарня № 7» від 03.01.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у стаціонарі на лікуванні з 26.12.2024 по 03.01.2025 року з діагнозом: перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням. Стан після оперативного втручання: тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу механічного типу фіксації (31.12.2024 року).
Оперований 31.12.2024, тотальне ендопротезування правого кульшового суглобу механічного типу фіксації за міською цільовою програмою «Підтримка та розвиток галузі охорони здоров`я столиці»  (а.с. 71-72).
Відповідно до протоколу огляду предметів від 10.02.2025, складеного слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_13 , в період з 15.40 години до 16.47 години за участю потерпілого ОСОБА_5 , був проведений огляд мобільного телефону марки «Xiomi Redmi», який належить ОСОБА_5 .
Під час огляду вказаного телефону виявлено ІМЕІ1 НОМЕР_2 , ІССІD НОМЕР_3 , MSISDN1 НОМЕР_4 , та номер мобільного телефону « НОМЕР_4 ». 
В ході огляду на головному екрані виявлено месенджер «Telegram», де встановлено наявність переписки з абонентом НОМЕР_5 , який підписаний як «Диспетчер». Також, виявлено переписку з абонентом, який підписаний як «Управляющий», без зазначення номеру телефону, де наявні інформація про виклики 24.12.2024 о 15.28 годині, 15.30 годині, 15.31 годині, 15.33 годині, 15.34 годині, 15.41 годині, 15.49 годині (тривалість 6 хвилин), 16.24 годині (тривалість 32 секунди) та 17.07 годині.
Також, в ході огляду в журналі вхідних/вихідних викликів, виявлено вихідний виклик тривалістю 1 хвилину 29 секунд за номером НОМЕР_6 , який підписаний як «АДРЕСА_5, ОСОБА_17 » о 15.09 годині 24.12.2024 року (а.с. 73-77).

Відповідно до протоколу огляду предметів від 03.04.2025, складеного слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_13 , в період з 16.00 години до 17.30 години проведено огляд оптичних носіїв - CD-R дисків з інформацією, отриманою під час тимчасового доступу до речей і документів, що перебувають у власності оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «Водафон».
При відкритті оптичного носію встановлено, що на ньому знаходиться файловий документ з назвою 5601_ MSISDN_258254_1_of_1.
В ході огляду інформації з вказаного файлового документу було встановлено, що він містить в собі інформацію про моніторинг з`єднань абонентського номеру НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 .
За результатами огляду було встановлено, що в період часу з 15:10:09 по 18:02:19 24.12.2024 абонентом НОМЕР_4 (потерпілий ОСОБА_5 ) було здійснено 2 вихідні дзвінки на номер НОМЕР_6 (підозрюваний ОСОБА_8 ) - о 15:10:09 годині. 

Окрім того, було встановлено, що о 15:35:44 24.12.2024 абонентом НОМЕР_4 (потерпілий ОСОБА_5 ) було здійснено вихідний дзвінок на номер 102.
При відкритті оптичного носію CD-R встановлено, що на ньому знаходиться файловий документ з назвою НОМЕР_7 .
В ході огляду інформації з вказаного файового документу встановлено, що він містить в собі інформацію про моніторинг з`єднань абонентського номеру НОМЕР_6 , що належить підозрюваному ОСОБА_8 .
За результатами огляду було встановлено, що в період часу з 15:10:09 по 18:02:19 24.12.2024, а саме під час вищевказаних телефонних дзвінків абонент НОМЕР_6 (підозрюваний ОСОБА_8 ) фіксувався базовими станціями за адресами: м. Київ, вул. Бучми, 5, та м. Київ, вул. Березняківська, 30-А (а.с. 95-97).
Інформація в електронному вигляді, що була записана на електронні носії - CD-R диски була отримана відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів та опису вилучених речей і документів від 18.03.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва № 755/2473/25 (1-кс/755/591/25) від 14.02.2025 року та згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів та опису вилучених речей і документів від 19.03.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва № 755/2473/25 від 14.02.2025 року (а.с. 88-90).

Згідно Висновку експерта (судово-медичної експертизи) № 042-113-2025 від 05.02. 2025, встановлено що під час первинно відомого звернення по медичну допомогу 24.12.2024 року о 15.56 годині (під час огляду лікарями швидкої медичної допомоги) з урахуванням даних, отриманих під час послідуючого проведення оперативних втручань та проведення інструментальних досліджень, є підстави стверджувати, що у ОСОБА_5 , клінічними лікарями були виявлені такі тілесні ушкодження: 
- закрита травма правого кульшового суглобу: вколочений трансцервікальний перелом правої стегнової кістки;
- рана (визначена як забійна, без опису морфології, розмірами 3,0х0,5 см) брівно-лобної ділянки справа.
Як вбачається з дослідженої медичної документації, на момент звернення ОСОБА_5 по медичну допомогу 24.12.2024 у нього було виявлено наявність вколоченого трансцервікального перелому правої стегнової кістки, що потребувало (за клінічними показаннями) проведення реконструктивно-відновлювальної операції - тотального ендопротезування правого кульшового суглобу механічного типу фіксації. Тобто, станом на 24.12.2024 у ОСОБА_5 було зафіксовано втрату функції травмованого правого кульшового суглобу, що відповідає стійкій втраті працездатності понад 33 відсотка, а тому відповідно п.п. 2.1.1/г, 2.1.6 Правил, зазначене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.
Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявлених тілесних ушкоджень, є підстави вважати, що виявлені тілесні ушкодження утворились за рахунок ударної дії тупого/тупих предмету/предметів, у строк, вказаний у описовій частині постанови слідчого, тобто 24.12.2024 (до 15 години 56 хвилин).
Судити про спосіб утворення кожного із виявлених тілесних ушкоджень можливо під час проведення слідчого експерименту за участі кожного з учасників події (а.с. 11-16).

Так, 18.02.2025 року слідчим Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_13 за участі двох понятих, статиста та потерпілого ОСОБА_5 проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення механізму нанесення тілесних ушкоджень, який безперервно фіксувався на відеокамеру Panasonic Full HD, про що складено протокол проведення слідчого експерименту.
Відео зі слідчим експериментом було переглянуто у судовому засіданні.
Зокрема, потерпілому було запропоновано розповісти про подію, що мала місце 24.12.2024 приблизно о 15.30 годині. Так, ОСОБА_5 повідомив, що 24.12.2024 він зустрівся з ОСОБА_10 за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 30-а, приблизно о 15.30 годині, з метою повернути ОСОБА_18 телевізор, який останній здавав в ремонт. Під час зустрічі ОСОБА_12 почав вимагати ОСОБА_5 повернути йому передплату за ремонт у розмірі 500 грн. На підґрунті цього, між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_12 , поводячи себе агресивно, наніс потерпілому тілесні ушкодження у вигляді удару лівою рукою у праву сторону обличчя, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на асфальтоване покриття. В подальшому, у потерпілого почалась кровотеча на обличчі, та він зрозумів, що не може самостійно підвестися. ОСОБА_5 попросив ОСОБА_8 допомогти йому дійти до машині, та в подальшому останній підняв потерпілого, відвів його до машини та посадив на водійське місце.
Далі потерпілому було запропоновано відобразити механізм нанесення тілесних ушкоджень. Так, ОСОБА_5 показав, що під час конфлікту він стояв на бардюрі біля свого автомобіля, спиною до нього. В цей час ОСОБА_12 перебував навпроти поперпілого та тримав ліву руку в кишені куртки. Далі, ОСОБА_5 , стоячи спиною до автомобіля, потягнувся лівою рукою зачинити задні двері автомобіля, і в цей момент він відчув удар рукою у праву сторону свого обличчя, а саме в області бровно-лобної ділянки. Після удару потерпілий втратив рівновагу та його занесло, і після цього він опинився обличчям до автомобіля. Після цього удару ОСОБА_5 на короткий час втратив свідомість, а коли прийшов до тями та відкрив очі, то побачив, що він лежить на животі, головою у сторону озера «Тельбін», а ногами до будинку. Намагаючись підвестись, потерпілий зрозумів, що самостійно підвестись він не може, оскільки відчув біль у лівій нозі. Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_12 пішов з місця події, а потерпілого було госпіталізовано лікарем швидкої медичної допомоги до лікарні. До протоколу долучено відеозапис проведення слідчого експерименту (а.с. 30-34).

Згідно Висновку експерта (судово-медичної експертизи) № 042-290-2025 від 19.02.2025, встановлено, що під час первинно відомого звернення по медичну допомогу 24.12.2024 року о 15.56 годині (під час огляду лікарями швидкої медичної допомоги) з урахуванням даних, отриманих під час послідуючого проведення оперативних втручань та проведення інструментальних досліджень, є підстави стверджувати, що у ОСОБА_5 , клінічними лікарями були виявлені такі тілесні ушкодження: 
- закрита травма правого кульшового суглобу: вколочений трансцервікальний перелом правої стегнової кістки;
- рана (визначена як забійна, без опису морфології, розмірами 3,0х0,5 см) брівно-лобної ділянки справа.

Як вбачається з дослідженої медичної документації, на момент звернення ОСОБА_5 по медичну допомогу 24.12.2024 у нього було виявлено наявність вколоченого трансцервікального перелому правої стегнової кістки, що потребувало (за клінічними показаннями) проведення реконструктивно-відновлювальної операції - тотального ендопротезування правого кульшового суглобу механічного типу фіксації. Тобто, станом на 24.12.2024 у ОСОБА_5 було зафіксовано втрату функції травмованого правого кульшового суглобу, що відповідає стійкій втраті працездатності понад 33 відсотка, а тому відповідно п.п. 2.1.1/г, 2.1.6 Правил, зазначене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.
Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявлених тілесних ушкоджень, є підстави вважати, що виявлені тілесні ушкодження утворились за рахунок ударної дії тупого/тупих предмету/предметів, у строк, вказаний у описовій частині постанови слідчого, тобто 24.12.2024 (до 15 години 56 хвилин).
Щодо способу утворення виявлених тілесних ушкоджень можна вважати обґрунтовано-спроможними їх утворення: на таймері запису 08:22-08:26 та на таймері запису 08:42-08:44 моменти утворення тілесного ушкодження, у вигляді забитої рани брівно-лобної ділянки справа.
Утворення тілесного ушкодження у вигляді закритої травми правого кульшового суглобу, було обумовлено внаслідок падіння потерпілого на площину, що було частково продемонстровано останнім на відеозаписі проведеного слідчого експерименту. Зазначено, що нанесення удару у ділянку голови обумовило втрату рівноваги потерпілого та обумовило його падіння, тобто, між діями персоніфікованої особи та наслідками, у вигляді утворення закритої травми правого кульшового суглобу вбачається прямий причинний зв`язок (а.с. 18-22).

Згідно Висновку експерта (судово-медичної експертизи) № 042-417-2025 від 02.04.2025, у ОСОБА_5 , клінічними лікарями були виявлені такі тілесні ушкодження: 
- закрита травма правого кульшового суглобу: вколочений трансцервікальний перелом правої стегнової кістки;
- рана (визначена як забійна, без опису морфології, розмірами 3,0х0,5 см) брівно-лобної ділянки справа.

Утворення тілесного ушкодження у вигляді закритої травми правого кульшового суглобу було обумовлено внаслідок падіння потерпілого на площину, що було частково продемонстровано останнім під час проведення слідчого експерименту за його участі. 
Нанесення удару у ділянку голови обумовило втрату рівноваги тіла потерпілого та обумовило його падіння, тобто, між діями персоніфікованої особи та наслідками, у вигляді утворення закритої травми правого кульшового суглобу вбачається прямий причинний зв`язок. Таким чином, відповідаючи на питання викладені у постанові експерт зазначив, що розглядаються встановлені обставини способу спричинення виявлених тілесних ушкоджень, зокрема, закритої травми кульшового суглобу, що було обумовлено саме послідовними діями певної особи у вигляді: удар у ділянку голови - утворення забитої рани голови - втрата рівноваги - падіння - наслідок у вигляді травми кульшового суглобу. Тобто, цей ланцюг є безперервним та таким, що не може розглядатися як окремі складові, виходячи із сукупного аналізу даних, здобутих органом досудового розслідування.
Таким чином, відомості, викладені в протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 05.03.2025 року є неспроможними та не відповідають фактичним обставинам щодо утворення виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 (а.с. 27-29).

Крім того, судом було досліджено Висновок судової психологічної експертизи № СЕ-19/111-2515355-ПС від 28.04.2025 встановлено, що психологічні особливості комунікативного процесу слідчого експерименту від 18.02.2025, проведеного із застосуванням відеозапису, в ході якого ОСОБА_5 відтворював події, характеризується наявністю психологічно значимих умов, що відповідають психологічним особливостям реконструкції подій та не суперечать індивідуально-психологічним особливостям останнього.
Перебіг слідчої дії характеризується послідовним переходом від однієї стадії до іншої та відповідає змістовним відповідям ОСОБА_5 . Під час проведення вказаної слідчої дії було задано значна кількість відкритих питань, які не мали випереджального характеру, виключали несамостійність відповідей особи та стимулювали змістовне розширення повідомлень відповідно до психологічної специфіки процедури слідчої дії.
Наявність альтернативних запитань обумовлена індивідуальною тактикою слідчої дії щодо проведення експерименту. Такі питання мали уточнювальний характер були логічно та послідовно сформульовані після відповідей підекспертного та не мали суттєво впливу на процес реконструкції подій.
Комунікативна технологія проведення слідчої дії є психологічно узгодженою, вона впорядкувала та стимулювала активність комунікативної діяльності ОСОБА_5 і в цілому не мала ознак психологічного впливу на підекспертного.
Комунікативна діяльність ОСОБА_5 характеризується діалоговою активністю, схильністю надавати стверджувальні відповіді, що свідчить про ініціативне керування процесом комунікації. Відповіді підекспертного відзначаються розширенням змісту за рахунок ініціативних уточнень; опису власних подій, опису фізичного стану, прив`язка до простору, опис фізичного впливу, а також передачею власних висловлювань і цитування інших учасників події із супроводженням великою кількістю вказівних жестів.
Повідомлення ОСОБА_5 у переважній більшості часу слідчої дії супроводжувалися вираженою емоційною включеністю та активністю невербальної поведінки. Невербальні засоби комунікації, зафіксовано на відеозаписі, не є характерними для стану пригнічення психічної діяльності або вимушеної комунікації. Вони виконують функцію супровідного смислового навантаження, а суттєвих суперечностей між вербальними та невербальними проявами виявлено не було.
З урахуванням параметрів комунікативної поведінки ОСОБА_5 в ході процесуальної дії, його прояви психічної діяльності відображають достатній комплекс ознак, що за своєю суттю є психологічними «слідами» минулого досвіду відносно реконструйованих подій та об`єктів.
Відповідно до наданого на експертизу відеозапису слідчої дії, а саме слідчого експерименту від 18.02.2025 року за участю ОСОБА_5 із застосуванням відеозапису, в його комунікативній поведінці, доступний для візуального спостереження, констатуються психологічні особливості властиві для самостійного відтворення подій, що розслідуються за справою.
При проведенні слідчої дії, а саме слідчого експерименту від 18.02.2025 року за участю ОСОБА_5 , із застосуванням відеозапису, суттєвих ознак психологічного впливу на нього з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії, в основному не виявлено (а.с. 37-51).
До тверджень обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечував свою причетність до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому біля його автомобіля, суд ставиться критично оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище доказами. 
Щодо заперечень та клопотань сторони захисту суд зазначає наступне.
У судовому засіданні 23.12.2025 року, захисник-адвокат ОСОБА_7 зазначив, що не був ознайомлений із матеріалами кримінального провадження ані судом, ані під час виконання ст. 290 КПК України.
Перед постановленням ухвали про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами та переходу до судових дебатів, у судовому засіданні 14.01.2026, захисник -адвокат на запитання суду щодо необхідності ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, не вбачав у цьому потреби.
Слід зазначити, що протягом усього розгляду кримінального провадження до суду не надходило клопотання сторони захисту про ознайомлення відповідно до ст. 317 КПК України.
Щодо порушення вимог ст. 290 КПК України, про яке також зазначав захисник, судом встановлено наступне.
Зокрема захисником у судовому засіданні підтверджено, що слідчий у порядку статей 283, 290 КПК України повідомив захисника про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Проте захисник через зайнятість відмовився ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування про що подав клопотання про закінчення досудового розслідування без участі захисника (а.с. 174).
Отже, порушень в цій частині положень КПК судом не встановлено.
Щодо порушення судом принципу змагальності, то необхідно відмітити, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ст. 22 КПК).
Так, 12 грудня 2025 року від захисника- адвоката ОСОБА_7 надійшла заява про допит експерта, подання доказів та призначення експертизи. Зокрема, у своєму клопотанні захисник клопотав про виклик та допит експерта  ОСОБА_19 для роз`яснення висновків судово-медичних експертиз  №042-113-2025, №042-290-2025, №042-417-2025, оскільки останні мають певні суперечності, неточності та неповноту викладення досліджених обставин та зроблених експертом висновків (а.с. 169-170).
Відповідно до ч. 7 ст. 101 КПК України кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.
Статтею 356 КПК України передбачено, що за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.
Отже, залежно від обставин конкретного кримінального провадження, необхідність виклику експерта виноситься на розсуд суду, який має право, а не обов`язок його викликати. Допит експерта спрямований на роз`яснення термінології, окремих формулювань, з`ясування методу дослідження, уточнення компетенції експерта, пояснення розбіжностей між обсягом поставлених питань і висновками експерта, на з`ясування суперечностей між висновком та іншими доказами або між декількома висновками, які проводилися щодо одного й того ж предмета чи питання дослідження.
З огляду на те, що сторона захисту не послалася на необхідність роз`яснення висновку експерта в контексті жодного з перелічених вище чи будь-яких інших питань, вказавши, що закон цього не вимагає, суд відмовив у задоволенні цього клопотання. 
Інші доводи захисника також були предметом обговорення та вирішення судом під час розгляду справи, тому суд на них детально не зупиняється.
Крім того, враховуючи позицію захисту під час дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, 26.06.2025 судом було прийнято рішення про необхідність долучення та дослідження медичної документації та підстав для проведення вказаних експертиз (постанов про призначення).
Суд не здійснював за власною ініціативою збирання доказів, а лише перевіряв, що судово-медичні експертизи були проведені за наявності матеріалів кримінального провадження, медичної документації на ОСОБА_5 та відповідних постанов про призначення експертиз, а також перевіряв доводи сторони захисту щодо встановлених у довідках діагнозів потерпілому.
Зокрема, діагноз, згідно довідки КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» № 9930 від 24.12.2024 року що у ОСОБА_5 мала місце забійна рана лівої бровно-лобної ділянки голови, латеральний перелам шийки правої стегнової кістки зі зміщенням уламків (а.с. 68) суд вважає технічною помилкою, з урахуванням того, що у попередніх медичних документах та у подальшій довідці № 301 КНП «Київська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» вже викладений правильно, а саме що пацієнт ОСОБА_5 , 1969 року народження, перебував в травматологічному відділенні № 1 з 24.12.2024 по 26.12.2024 з діагнозом закритий перелом шийки правої стегнової кістки зі зміщенням уламків, забійна рана брівно-лобної ділянки справа (а.с. 113).
Так, під час розгляду справи згідно показів обвинуваченого, потерпілого та свідка встановлено, що згідно копії акту приймання техніки та устаткування № 13707 від 22.12.2024 року ОСОБА_12 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , контактний номер НОМЕР_9, передав ТОВ «Help Technik+» для ремонту телевізору «Ерго-32», сплативши 500 грн. в якості передплати (а.с. 65) на картковий рахунок. Вказаний телевізор забирав потерпілий ОСОБА_5 .
Суду не було надано доказів що договірні відносини у обвинуваченого виникли із ТОВ «Адміністративний сервісний центр», тому суд виключає із обвинувачення посилання на означене ТОВ та відмову від послуги.
Надалі, судом встановлено та не заперечується ані обвинуваченим, ані потерпілим, що 24.12.2024 приблизно о 15 год. 20 хв., ОСОБА_5 , приїхав за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 30-А, щоб повернути ОСОБА_8 телевізор, який до цього забрав у нього в ремонт.
Також з показів, як обвинуваченого, так і потерпілого, у сукупності із дослідженими судом моніторингом з`єднань вбачається що 24.12.2024 о 15:10:09 абонентом НОМЕР_4, яким користувався потерпілий ОСОБА_5 було здійснено вихідний дзвінок на номер НОМЕР_6 , яким користувався ОСОБА_8 , та останній попросив почекати поки він повернеться та через деякий час очікування ОСОБА_8 підійшов до автомобіля по вул. Березняківська, 30-А, щоб забрати телевізор.
Під час допиту обвинувачений заперечував, що між ним та потерпілим виник конфлікт, також заперечував що потерпілий повернув йому кошти.
Натомість, під час розгляду справи в суді свідок ОСОБА_9 підтвердив суду, що конфлікт із ОСОБА_8 з приводу «безкоштовного» повернення телевізору виник, ще до того, як він дав вказівку ОСОБА_5 відвести телевізор. Крім того, свідок підтвердив покази потерпілого, що він не надавав вказівки повернути кошти у розмірі 500 грн., які були перераховані ОСОБА_8 в якості передоплати та ОСОБА_5 про це не знав.
Також свідок підтвердив суду, що ОСОБА_5 телефонував йому декілька разів, спочатку з приводу повернення 500 грн. передоплати, потім знову зателефонував та сказав, що клієнт його вдарив та дав йому слухавку та після цього свідок ОСОБА_9 сказав гроші ОСОБА_8 повернути, а потім просив перепаркувати автомобіль в якому була інша техніка. 
Крім того, під час розгляду справи в суді судом було досліджено протокол огляду від 19 лютого 2025 року, згідно аудіозапису виклику на «102», згідно якого потерпілий ОСОБА_5 зазначає, що за адресою - АДРЕСА_3 , хвилин 10 тому, наглядно знайомий ОСОБА_20 вдарив його рукою в брову, вона розсічена та у нього вилетів правий тазостегновий суглоб внаслідок падіння, встати не може. Під час дзвінка ОСОБА_8 поруч не було, пішов. Оператор повідомив про очікування поліції та швидкої (а.с. 23-25).
24.12.2024 о 15:40 з приводу «травма кримінальна» за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 30-А від оператора чергової частини ГУНП у місті Києві Волинець був зареєстрований один виклик екстернної медичної допомоги (а.с. 59).
Потерпілий ОСОБА_5 впевнено вказав на ОСОБА_8 як під час пред`явлення особи для впізнання в порядку ст. 228 КПК України, так і протягом усього розгляду справи судом, як на єдину можливу особу, яка нанесла йому удар кулаком руки в область правої бровно-лобної ділянки обличчя внаслідок якої він впав та отримав травму правого кульшового суглобу.
Судом не встановлено причин для обмови ОСОБА_8 потерпілим ОСОБА_5 , тому суд не встановив, та не має підстав не довіряти його показанням. Вони є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву. Більш того, вони цілком кореспондуються із дослідженими вище доказами.

Зокрема, судом встановлено, що спричинення виявлених тілесних ушкоджень, у потерпілого, а саме, закритої травми кульшового суглобу, було обумовлено саме послідовними діями обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді: удар у ділянку голови - утворення забитої рани голови - втрата рівноваги - падіння - наслідок у вигляді травми кульшового суглобу. Тобто, цей ланцюг є безперервним та таким, що не може розглядатися як окремі складові.
За клопотанням сторони захисту було досліджено Акт адвокатського відтворення обстановки події від 23 жовтня 2025 року та відеозапис вказаного відтворення (а.с. 172-173) під час якого обвинувачений ОСОБА_8 на місці розповів про свою версію розвитку подій. Слід зазначити, що КПК не передбачена така слідча (розшукова) дія, як Акт адвокатського відтворення обстановки події, натомість сторони кримінального провадження відповідних клопотань не заявляли. 
Покази обвинуваченого, що потерпілий впав самостійно суд не сприймає, оскільки вони спростовані дослідженими доказами та висновками судово-медичних експертиз та є неспроможними.
Надане стороною захисту заключення КТ трьох відділів хребта ОСОБА_8 таких висновків суду не спростовують. Зокрема доводи сторони захисту, що через стан здоров`я ОСОБА_8 не міг завдати удар потерпілому спростовуються показами самого обвинуваченого який підтвердив суду, що забрав телевізор, підняв потерпілого та сукупністю описаних вище доказів.
Мотивом вчинення злочину стали неприязні відносини до потерпілого, оскільки вчинення злочину відбулось на ґрунті вимоги обвинуваченого ОСОБА_8 до потерпілого ОСОБА_5 повернути йому передоплату у розмірі 500 грн, яку обвинувачений перерахував напередодні.
Даючи оцінку діям обвинуваченого, суд зазначає, що кримінальна відповідальність за необережне тяжке тілесне ушкодження (ст. 128 КК України) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України, за умови, якщо були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється у необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Розмежування умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ч. 1 ст. 121 КК України) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ст. 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими та зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до них.
Отже, суд встановив, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 128 КК України, а саме необережне тяжке тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставин, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого та обставини, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого - обвинувальний акт не містить, не встановлені вони також й судом.
Відповідно до Досудової доповіді, складеної провідним інспектором Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_21 24.06.2025 року, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній та вважає можливим виправлення особи без ізоляції від суспільства.
При цьому суд враховує, що за змістом ч. 1 ст. 314-1 КПК досудова доповідь складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання.
Ця доповідь для суду має рекомендаційний характер, він може врахувати її з огляду на свої дискреційні повноваження.
Натомість як встановлено під час розгляду справи, згідно долученої довідки (а.с. 96), обвинувачений ознайомившись із досудовою доповіддю відмовився від її підписання.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, має місце проживання, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, його соціальні зв`язки, позицію прокурора та потерпілого у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер та його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у межах, установлених санкцією ст. 128 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, у виді обмеження волі.
При цьому, з урахуванням наслідків, що настали для потерпілого, їх тяжкість та тривалість у сукупності зі ставленням обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинених ним протиправних дій, що, свідчить про небезпеку для суспільства, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України.

Крім того, потерпілий ОСОБА_5 подав до суду позовну заяву до цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, де просив стягнути моральну шкоду в розмірі 1 000 000 ,00 грн., матеріальну шкоду, понесену у зв`язку в необхідністю відновлення порушеного права в розмірі 23 163,66 грн., матеріальну шкоду, яку понесе у зв`язку в необхідністю відновлення порушеного права в розмірі 204 412,00 грн., стягувати щомісячно кошти в сумі 13 200,00 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок втрати професійної та загальної працездатності, та судові витрати. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 25.12.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024100040004246 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, де ОСОБА_5 має статус потерпілого та в результаті дій ОСОБА_8 . ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Моральну шкоду, яку просив стягнути в розмірі 1 000 000,00 грн., обґрунтував тим, що отримані тілесні ушкодження завдали йому фізичного болю та стали джерелом тривалих моральних страждань, змусивши його проходити через виснажливий процес лікування. Крім того, під час самого побиття ОСОБА_5 зазнав різкого, пронизливого болю, який віддався у скроню та око, викликавши запаморочення й тимчасову дезорієнтацію. Коли він впав на асфальт, біль гострий та пекучий пронизав його правий кульшовий суглоб, у зв`язку з чим він втратив можливість стояти, його ноги підкошувалися, а тіло стало безсилим, через що він був змушений просити допомоги в людини, яка його щойно побила, що було принизливим та нестерпним. А після госпіталізації біль став його постійним супутником. Фізична слабкість, неможливість самостійно обслуговувати себе, залежність від лікарів та рідних, змушувало та змушує його почуватися не просто жертвою насильства, а людиною, якій доводиться заново вчитися контролювати власне тіло.
Окрім цього, в ході проходження військово-лікарської комісії хірург визнав, що ОСОБА_5 підлягає списанню.
Крім фізичного болю, йому завдано психологічного удару, який суттєво вплинув на його емоційний стан та відчуття безпеки в повсякденному житті. Після інциденту він відчував внутрішню розгубленість, емоційну нестабільність, якою не може позбутись і зараз. Після отримання тілесних ушкоджень він почав відчувати напругу, побоюється, що подібна ситуація може повторитися, що позначилось на його соціальній активності.
Отримані травми постійно нагадають про пережиту агресію, біль у травмованих ділянках повертає його думки до моменту нападу, що призводило до тривожних думок та настрою. Він не міг спати, обдумував ситуацію та можливі її наслідки, що призводило до апатії, втрати мотивації до звичних справ і відчуття відстороненості від навколишнього світу.
Таким чином, неможливість повернутися до звичного способу життя, тривале лікування та невизначеність щодо майбутнього викликають у нього тривожність, зниження самооцінки та почуття безпорадності. Отримані тілесні ушкодження, особливо їх тяжкість та наслідки, призвели до тривалого стресу та емоційного виснаження.
Крім того, напад на нього завдав глибокого приниження, він був змушений пережити ситуацію, в якій його гідність була зневажена брутальною силою. Він виконував свою професійну діяльність чесно й відкрито, але замість конструктивного діалогу, зіткнувся з агресією та зневагою. Крім того, через травму кульшового суглобу був змушений пересуватися зі сторонньою допомогою, втратив контроль на фізіологічними функціями, що стало для нього ударом по його самоповазі, викликавши відчуття безпорадності, сорому та соціальної ізоляції, та підірвало його самооцінку.
Внаслідок насильства він втратив впевненість у власній професійній спроможності, йому складно взаємодіяти з людьми, так як будь-який конфлікт або навіть різкий тон у спілкуванні викликає у нього тривогу та напруження.
Окрім того, він професійний спортсмен, був тренером з атлетики, присвятивши значну частину свого життя фізичному розвитку. Спорт був його покликанням, джерелом задоволення та сенсом життя. Однак, через отримані тілесні ушкодження він зазнав суттєвого обмеження у рухливості, що зробило неможливим продовження його спортивної діяльності на невизначений термін, взаємодії з колегами по спорту.
Таким чином, вважає, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн. є розумним та справедливим, та відповідає тому обсягу страждань та інших негативних наслідків, які він отримав, продовжує отримувати та отримуватиме протягом багатьох років внаслідок протиправних умисних дій ОСОБА_8 .
В обґрунтування матеріальної шкоди послався на те, що згідно з медичними висновками він отримав закритий перелом правого кульшового суглобу та забійну рану голови. Лікування цих травм потребувало значних фінансових витрат. 
Так, на купівлю ліків для проведення операції ним було витрачено 14 363,79 грн., що підтверджується товарним чеком № АТ-Рз-0005503 від 30.12.2024 на суму 5 050,31 грн. та товарним чеком № АТ-Рз-0005505 від 30.12.2025 на суму 9 313,48 грн.
На купівлю ліків для стаціонарного лікування в медичному закладі витрачено 5 790,82 грн., що підтверджується наступними товарними чеками: № 202443 від 27.12.2024 на суму 1700,00 грн., № 1230025396 від 27.12.2024 на суму 391,15 грн., № 63242 від 04.01.2025 на суму 459,80 грн., № 133896 від 04.01.2025 на суму 165,29 грн., № 63386 від 05.01.2025 на суму 540,00 грн., № 134131 від 07.01.2025 на суму 253,30 грн., № 134142 від 08.01.2025 на суму 301,90 грн., № 134147 від 08.01.2025 на суму 120,00 грн., № 134346 від 10.01.2025 на суму 169,66 грн., № 63814 від 11.01.2025 на суму 174,25 грн., № 63914 від 12.01.2025 на суму 45,89 грн., № 134535 від 14.01.2025 на суму 129,56 грн., № 134765 від 17.01.2025 на суму 330,00 грн., № 134779 від 17.01.2025 на суму 720,64 грн., № 134974 від 19.01.2025 на суму 50,00 грн., № YUL8KXBIwog від 20.01.2025 на суму 107,50 грн., № 5VBCs_rgBMo від 20.01.2025 на суму 39,89 грн., № 64995 від 25.01.2025 на суму 45,99 грн., № 65468 від 01.02.2025 року на суму 46,00 грн.
Крім того, 1 200,00 грн. було витрачено на спіральну комп`ютерну томографію (СКТ) в КНП «Київська міська лікарня швидкої медичної допомоги» (квитанція № 2912 від 25.12.2024).
Окрім цього, здійснено витрати на його перевезення в сумі 1 8809,05 грн., оскільки певний час він був майже нерухомий (платіжна інструкція № P24A3709837094D0217 від 26.12.2024).
Таким чином, на момент подачі позовної заяви ОСОБА_5 витрачено на відновлення порушеного права 23 163,66 грн.
З огляду на тяжкість ушкодження та ризик ускладнень, лікарі радять пройти ОСОБА_5 довготривалий курс реабілітації.
Шляхом аналізу інформації з відкритих джерел, зокрема інформації Оздоровчо-реабілітаційного центру «Сосни», ринкова вартість тижневого курсу реабілітації складає 51 103,00 грн.
З огляду на рекомендації лікарів, які рекомендують для оздоровлення проходження місячного курсу реабілітації, ОСОБА_5 для забезпечення повного проходження реабілітації та оздоровлення має витратити щонайменше 204 412,00 грн.
Крім того, через отримані травми ОСОБА_5 тривалий час не зможе повноцінно працювати та отримувати заробітну плату.
Так, ОСОБА_5 на момент отримання тілесних ушкоджень не був офіційно працевлаштований, а надавав послуги на засадах цивільно-правових відносин. Однак, маючи кваліфікацію тренера-викладача, розмір його втраченого доходу, з розрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати становить 40 000,00 грн. (8 000,00 х 5) та втрати загальної працездатності як мінімум на 33 % , складає 13 200,00 грн. щомісячно.
Оскільки невідомо скільки часу необхідно ОСОБА_5 для повного відновлення професійної та загальної працездатності, з ОСОБА_8 слід стягувати щомісячно втрачений заробіток в розмірі 13 200,00 грн.
Крім того, просив стягнути з ОСОБА_8 понесені судові витрати.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_5 захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 вважав позов незаконним та необґрунтованим, просив відмовити в повному обсязі у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення та відсутністю протиправності дій ОСОБА_8 та його вини.
Крім того, вважав, що з квитанцій та фіскальних чеків, доданих до позовної заяви, не вбачається, що витрати були здійснені саме ОСОБА_5 та вони пов`язані з отриманою ним травмою. Зокрема, в матеріалах справи відсутні рецепти, лікарські листи чи виписки з історії хвороби про те, що зазначені медикаменти дійсно були прописані ОСОБА_5 та призначалися для його лікування. Не зрозумілим є підстави отримання ОСОБА_22 від ОСОБА_23 коштів в сумі 1809,05 грн., як і не зрозумілим є хто ця особа.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Так, згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Вирішуючи по суті цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із лікуванням на суму 23 163,66 грн., матеріальної шкоди, пов`язаної із проходження в майбутньому реабілітації та оздоровлення в розмірі 204 412,00 грн., стягнення втраченого доходу в сумі 13 200,00 грн. щомісячно до повного відновлення, та компенсації заподіяної моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн., суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками являються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.
Відповідно до ч. 2 ст. 1202 ЦК України стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).
Отже, виходячи викладеного та враховуючи наведені норми закону, суд вважає, що потерпілим не надано належних доказів на підтвердження витрат на курси реабілітації, оскільки жодними письмовими доказами не підтверджено ані необхідність (рекомендації лікарів) такої реабілітації і саме в таких закладах, ані конкретна і обґрунтована вартість такого курсу, а тому в частині стягнення 204 412,00 грн. суд відмовляє у позові.
Суд враховує, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого злочину потерпілому ОСОБА_5 спричинена матеріальна шкода, яка полягає у витратах потерпілого на лікування.
Так, потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути витрати на лікування у розмірі 23 163,66 грн. Дослідивши надані потерпілим документи, суд дійшов висновку, що дані витрати підтверджені належним чином, пов`язані із лікуванням потерпілого внаслідок неправомірних дій обвинуваченого. 
Так, з відповідача слід стягнути витрати в сумі 14 363,79 грн. (квитанції № АТ-Рз-0005503 від 30.12.2024 на суму 5 050,31 грн. та № АТ-Рз-0005505 від 30.12.2024 на суму 9 313,48 грн.) на придбання ліків для проведення операції, яка відбулась 31.12.2024 по тотальному ендопротезуванню правого кульшового суглобу механічного типу фіксації в КП Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації «Київська міська клінічна лікарня № 7», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Котельникова, 95.
Підлягають стягненню і кошти, які були витрачені на ОСОБА_5 під час його лікування, а саме: на суму 1700,00 грн. згідно квитанції № 202443 від 27.12.2024; на суму 391,15 грн. згідно квитанції № 1230025396 від 27.12.2024; на суму 459,80 грн. згідно квитанції № 63242 від 04.01.2025; на суму 165,29 грн. згідно квитанції № 133895 від 04.01.2025; на суму 540,00 грн. згідно квитанції № 63386 від 05.01.2025; на суму 253,30 грн. згідно квитанції № 134131 від 07.01.2025; на суму 301,90 грн. згідно квитанції № 134142 від 08.01.2025; на суму 119,98 грн. згідно квитанції № 134147 від 08.01.2025; на суму 169,66 грн. згідно квитанції № 134346 від 10.01.2025; на суму 174,25 грн. згідно квитанції № 63814 від 11.01.2025; на суму 45,89 грн. згідно квитанції № 63914 від 12.01.2025; на суму 129,56 грн. згідно квитанції № 134535 від 14.01.2025; на суму 330,00 грн. згідно квитанції № 134765 від 17.01.2025; на суму 720,60 грн. згідно квитанції № 134779 від 17.01.2025; на суму 50,00 грн. згідно квитанції № 134974 від 19.01.2025; на суму 107,50 грн. згідно квитанції № YUL8KXBIwog від 20.01.2025; на суму 39,89 грн. згідно квитанції № 5VBCs_rgBMo від 20.01.2025; на суму 45,99 грн. згідно квитанції № 64995 від 25.01.2025; на суму 46,00 грн. згідно квитанції № 65468 від 01.02.2025. Всього на суму 5 790,76 грн.
Також, з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню кошти в сумі 1 200,00 грн., сплачені за проведення ОСОБА_5 спіральної комп`ютерної томографії (СКТ), яка проводилась в КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої допомоги» 25.12.2024 року по вул. Братиславській, 3 в м. Києві (квитанція № 2912 від 25.12.2024).
Не приймається до уваги посилання захисника, висловлене на стадії судових дебатів, про те, що ним було заявлено клопотання про витребування у позивача для огляду оригіналів всіх документів, які додані до позовної заяви, з огляду на наступне.
Статтею 95 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Відповідно до частини 6 статті 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Нормами статті 182 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Як убачається з матеріалів справи, сторона відповідача не зверталась до суду із клопотанням відповідно до частини 6 статті 95 ЦПК України щодо дослідження усіх долучених копій (а.с. 80).
Копії письмових доказів, які були долучені до позовної заяви та засвідчені представником позивача - адвокатом ОСОБА_6 , відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України, та являються належними доказами.
Натомість, суд погоджується з доводами сторони захисту та у частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 коштів в сумі 1809,05 грн. на перевезення останнього, суд відмовляє з огляду на те, що в платіжній інструкції № P24A3709837094D0217 від 26.12.2024 зазначено, що платником являється ОСОБА_23 , отримувачем - ОСОБА_22 , призначення платежу - переказ власних коштів. Оскільки, позивачем не було надано документів, які б підтверджували здійснення оплати за надання послуг з перевезення ОСОБА_5 , заявлена вимога являється недоведеною та не підлягає задоволенню.
Таким чином, з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 слід стягнути 21 354,55 грн. витрат, пов`язаних із лікуванням останнього. 
Щодо позовних вимог в частині відшкодування втраченого доходу, суд зазначає наступне.
Положеннями ст. 1195 ЦК України регулюються правовідносини по відшкодуванню шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Вказаним правилом передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
Абзацами першим та другим частини першої статті 1197 ЦК України передбачено, що середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
У постанові від 05.10.2022, ухваленій в справі № 906/13158/19, Верховний Суд зазначив, що статтями 1195-1208 ЦК України закріплено конструкцію спеціального делікту. В порядку, визначеному цими нормами, здійснюється відшкодування шкоди, завданої життю або здоров`ю фізичної особи, у всіх випадках, крім визначених спеціальними законами. У цій ситуації відшкодування шкоди покладається безпосередньо на її заподіювача за правилами деліктної відповідальності.
Аналіз статті 1195 ЦК України дає підстави дійти висновку, що для виникнення у потерпілого права на відшкодування втраченого заробітку (доходу) обов`язковою умовою є факт втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.
Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, - цивільно-правовий інститут, який покликаний захистити майнові та немайнові права, порушені заподіянням фізичній особі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я та втратою нею працездатності.
За своїм характером втрата працездатності може бути стійкою або тимчасовою. У свою чергу, стійка втрата працездатності може бути повною чи частковою. До стійкої втрати працездатності відноситься інвалідність.
Положення частини першої статті 1195 ЦК України пов`язують обов`язок здійснити відповідне відшкодування саме із фактом втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, не встановлюючи при цьому часових меж стосовно початку обрахування такого відшкодування.
Частиною першою статті 1197 ЦК України, зокрема, встановлено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.
Таким чином, для обрахунку суми відшкодування необхідно встановити ступінь втрати потерпілим професійної працездатності.
Разом із цим, у статті 1197 ЦК України зазначено, що розмір втраченого заробітку (доходу) визначається саме з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності. Тобто закон не пов`язує виникнення відповідного права на відшкодування з моментом встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.
Вказане свідчить, що встановлення ступеня втрати професійної працездатності особи має значення для визначення розміру втраченого нею заробітку і не може бути визначальним фактом, від якого залежить відновлення порушеного права позивача. Визначальним є заподіяння шкоди.
Відповідно до висновку експерта № 042-113-2025 від 05.02.2025 року експертом вказано, що станом на 24.12.2024 у ОСОБА_5 було зафіксовано втрату функцій травмованого правого кульшового суглобу, що відповідає стійкій втраті працездатності понад 33 %. Дане свідчить про те, що потерпілий ОСОБА_5 втратив загальну працездатність на 33 %.
Згідно ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
Частиною першою статті 1197 ЦК України визначено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.
Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ч. 1 ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.
Як встановлено в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 на момент ушкодження здоров`я офіційно не був працевлаштованим, що дає підстави суду здійснити розрахунок розміру втраченого доходу виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» з 01.01.2025 року мінімальна заробітна плата дорівнювала 8 000 грн. Таким чином, п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати становить 40 000 грн., та відповідно розмір втраченого доходу складає 13 200 грн. (40 000 грн. х 33%), який належить стягувати з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 щомісячно протягом одного року.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Зокрема, моральна шкода, відповідно до ст. 1167 ЦК України, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи.
Як убачається зі справи, розглядаючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди, суд погоджується із доводами потерпілого, що йому були спричинені моральні та душевні страждання, а тому моральна шкода підлягає відшкодуванню обвинуваченим, враховуючи вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) та справедливості, встановлені судом обставини, глибину та тривалість моральних страждань, які потерпілий зазнав внаслідок отриманих тілесних ушкоджень.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст. 23 ЦК України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду.
Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує вимоги розумності, виваженості, співмірності (пропорційності) та справедливості, встановлені судом обставини, глибину та тривалість моральних страждань, які позивачі зазнали внаслідок смерті свого рідного, характер та тривалість їх немайнових втрат, які зруйнувала нормальні життєві зв`язки, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди.
Розмір відшкодування моральної шкоди тісно пов`язаний з обставинами справи, з самою особою, оскільки різні протиправні дії призводять до неоднакових наслідків емоційно - психологічного характеру для різних потерпілих залежно від їхніх фізичних та психологічних особливостей тощо.
Обставинами, які підтверджують негативний емоційний стан потерпілого, можуть бути: неможливість продовжувати активне суспільне життя, втрата певних навичок та здібностей, вимушена зміна чи обмеження у виборі професії, втрата роботи, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо.
Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа «Науменко проти України»).
Вирішуючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про те, що неправомірними діями ОСОБА_8 дійсно була завдана ОСОБА_5 моральна шкода, яка полягала в перенесенні останнім негативних переживань, тривоги, страждань, порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми. Після отримання тілесних ушкоджень він перебуває на лікуванні, пережив та переживає емоційний стрес як через фізичні, так і психологічні страждання через отримане ушкодження здоров`я, неможливість вести активне спортивне життя. 
Суд не піддає сумніву той факт, що потерпілому ОСОБА_5 внаслідок незаконних дій обвинуваченого ОСОБА_8 була завдана моральна шкода, разом з тим констатує, що жодних належних та допустимих доказів, щоб обґрунтовували її заявлений розмір 1 000 000,00 грн. суду не надано.
Тобто, визначаючи розмір морального відшкодування, суд приймає до уваги фактичні обставини справи, враховує характер, тривалість і глибину душевних страждань потерпілого, пов`язаних з ушкодженням здоров`я, ступінь вини обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, виходячи з вимог розумності, справедливості та зазначених обставин, вважає, що позовні вимоги в частині про стягнення моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 600 000 гривень. Такий розмір у сучасних реаліях, не буде надмірним для обвинуваченого, відповідатиме його поведінці, та кореспондуватиме глибині та силі страждань, які мав та має потерпілий у зв`язку з порушенням його прав. А відтак, позов в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Строк відбування покарання рахувати з моменту прибуття і постановки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на облік у місці виконання покарання.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, строком до 21 квітня 2025 року, у подальшому запобіжний захід не продовжувався, відповідні клопотання не надходили. Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.
Процесуальні витрати за проведення експертиз в розмірі 17 828,00 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім гривень 00 копійок) слід стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.368-371,373-374,376 КПК України, суд, -
постановив:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту прибуття і постановки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на облік у місці виконання покарання.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, заданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) матеріальну та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі 621 354, 55 (шістсот двадцять одна тисяча триста п`ятдесят чотири гривні п`ятдесят п`ять копійок) грн.
Стягувати з ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ) щомісячно протягом одного року заробіток, втрачений внаслідок каліцтва з урахуванням втрати ступеня професійної працездатності в розмірі 13 200,00 (тринадцять тисяч двісті гривень 00 копійок) грн. 
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 17 828,00 (сімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім гривень 00 копійок).
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_24