Справа № 635/4972/25
Провадження № 2-а/635/37/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Бондаренка І.Е., за участю секретаря судового засідання Козлюк Е.І.,розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі – Позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – Відповідач, ТЦК та СП) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 1498 від 18.06.2024, винесену посадовою особою ТЦК та СП, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) із накладенням штрафу у розмірі 17 000 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. (Пункт 1 частини першої статті 247 КУпАП передбачає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Також Позивач просить стягнути понесені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України). Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, у разі задоволення позову особи, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем. 
Фактичні обставини, на які посилається Позивач:
Із постанови № 1498 від 18.06.2024 вбачається, що посадова особа ТЦК та СП визнала Позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, мотивуючи це тим, що Позивач «не з`явився до ТЦК та СП до 08.11.2024 о 09:00 за повісткою, сформованою та направленою через АТ “Укрпошта”», чим нібито порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, і наклала штраф у сумі 17 000 грн. Частина третя ст. 210-1 КУпАП встановлює підвищену відповідальність у разі вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період або повторно, і передбачає значний штраф. 
Позивач стверджує, що повістку не отримував, підпису про отримання не ставив, про необхідність з`явитися до ТЦК та СП «до 08.11.2024 о 09:00» повідомлений не був, не був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення в самому ТЦК та СП, отже його права, гарантовані ст. 268 КУпАП (право бути присутнім при розгляді справи, давати пояснення, заявляти клопотання, користуватися правничою допомогою), були порушені. Стаття 268 КУпАП прямо вимагає, щоб справа про адміністративне правопорушення розглядалася, як загальне правило, у присутності особи; за відсутності особи справа може бути розглянута лише за умови наявності даних про її своєчасне сповіщення про місце й час розгляду та відсутності клопотання про відкладення. 
Позивач має статус особи з інвалідністю, що підтверджується матеріалами справи.
ТЦК та СП не пояснив, чому провадження щодо події від 08.11.2024 оформлено постановою лише від 18.06.2024, і не довів дотримання строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Частина 9 ст. 38 КУпАП передбачає, що адміністративне стягнення за правопорушення, передбачені ст. 210 і 210-1 КУпАП, вчинені в особливий період, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. 
Позиція Відповідача:
Відповідач подав відзив на позовну заяву та клопотання про долучення доказів, якими долучено матеріали адміністративної справи, що судом досліджені та оцінені.
За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України і усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, саме на суб`єкта владних повноважень у спорах про оскарження його рішень покладається обов`язок довести правомірність оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності. При цьому це не звільняє позивача від обов`язку навести й підтвердити ті обставини, на які він посилається, але орган публічної влади має надати суду належні й допустимі докази законності своїх дій. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 прямо зазначила, що суд не може перекладати тягар доказування законності рішення органу влади на позивача. 
У даній справі Відповідач цього обов`язку не виконав.
Розглянувши позовну заву, дослідивши додані до неї докази, суд дійшов наступного:
Згідно з ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності розглядаються місцевими загальними судами як адміністративними судами. 
Частина 3 ст. 286 КАС України надає суду, за результатами розгляду такої справи, зокрема, право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і направити справу на новий розгляд до компетентного органу;скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, змінити захід стягнення, не посилюючи його. 
Отже, суд уповноважений як перевірити законність та обґрунтованість постанови № 1498, так і, у разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення, скасувати її з одночасним закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно Позивача за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Оцінка доказів щодо належного повідомлення Позивача: Стаття 268 КУпАП гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; користуватися правничою допомогою адвоката; щоб справа про адміністративне правопорушення розглядалася за її участю, за винятком випадків, коли є належні докази своєчасного повідомлення такої особи про місце та час розгляду справи і відсутнє її клопотання про відкладення. 
Із матеріалів справи вбачається, що ТЦК та СП виніс постанову № 1498 за відсутності Позивача. При цьому у тексті постанови відсутні відомості про дату, час і спосіб повідомлення Позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення; відсутні відомості про роз`яснення прав, про надання можливості надати пояснення або подати клопотання; відсутні дані про відмову Позивача від участі чи про його клопотання про розгляд без нього.
Відповідач подав відзив на позовну заяву та клопотання про долучення доказів, якими долучено матеріали адміністративної справи, що судом досліджені та оцінені.
Відтак, Відповідач не довів дотримання імперативних вимог ст. 268 КУпАП щодо забезпечення права Позивача на участь у розгляді та реалізацію права на захист. Порушення ст. 268 КУпАП є істотним процедурним порушенням і саме по собі є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. 
Оцінка доказів щодо нібито неявки за повісткою:
У постанові № 1498 вказано, що Позивач не прибув за викликом до ТЦК та СП до 08.11.2024 о 09:00, хоча «було сформовано та направлено» повістку через АТ «Укрпошта». Однак у матеріалах справи відсутня копія самої повістки, відсутній доказ її вручення Позивачу (підпис про отримання, рекомендоване повідомлення про вручення, акт про відмову від отримання, інша належна фіксація), відсутній будь-який документ, що підтверджує, що Позивач був обізнаний про необхідність явки саме в зазначені день і час та про наслідки неявки.
Належне повідомлення особи про виклик до ТЦК та СП є ключовою передумовою для притягнення її до відповідальності за ст. 210-1 КУпАП. Якщо повістка не вручена належним чином, відсутній обов`язок особи з`явитися у визначений у ній час. 
Відповідач подав відзив на позовну заяву та клопотання про долучення доказів, якими долучено матеріали адміністративної справи, що судом досліджені та оцінені.
Позивач має статус особи з інвалідністю, що підтверджується матеріалами справи.
Отже, на момент, що інкримінується (жовтень 2024 року), Позивач мав чинну відстрочку і, відповідно, інший правовий режим обов`язків щодо прибуття для призову, ніж особа без відстрочки. Відповідач не навів у постанові № 1498 жодного аналізу цього правового статусу Позивача і не пояснив, у чому саме полягало порушення правил мобілізаційної підготовки та мобілізації з урахуванням наданої відстрочки. Неврахування статусу особи та її правового становища свідчить про поверхневий і формальний характер постанови та відсутність належного з`ясування всіх істотних для справи обставин, що прямо суперечить обов`язку органу при розгляді справи з`ясувати, чи було вчинено правопорушення і чи винна особа у його вчиненні. 
Дотримання строків накладення стягнення: згідно з ч. 9 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 210-1 КУпАП, вчинені в особливий період, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. 
У постанові № 1498 зазначено, що подія правопорушення полягала у неявці Позивача «до 08.11.2024 о 09:00». Постанова винесена 18.06.2024, тобто майже через шість місяців після зазначеної дати.
Відповідач подав відзив на позовну заяву та клопотання про долучення доказів, якими долучено матеріали адміністративної справи, що судом досліджені та оцінені.
Недоведеність дотримання спеціального строку притягнення до адміністративної відповідальності, встановленого ст. 38 КУпАП для правопорушень у сфері мобілізації, є самостійною підставою для скасування постанови органу як незаконної. 
Узагальнюючи наведене, суд звертає увагу, що постанова № 1498 не містить належного опису події правопорушення та доказів його вчинення, не містить відомостей про належне повідомлення Позивача про розгляд справи, чим порушені його права за ст. 268 КУпАП, не містить оцінки наданої Позивачу відстрочки, тобто не встановлено, у чому саме полягав обов`язок Позивача, який він нібито порушив, не підтверджує дотримання строків, визначених ст. 38 КУпАП, не супроводжується доказами належного вручення повістки.
Суд також враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність свого рішення. У даному випадку Відповідач такого обов`язку не виконав, оскільки до суду не подав жодного доказу, який би підтверджував факт вчинення Позивачем інкримінованого правопорушення, законність процедури притягнення та дотримання вимог процесуального закону.
За таких обставин суд доходить висновку, що подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у діях Позивача не доведені належними та допустимими доказами. Це означає наявність підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП – відсутність події і складу адміністративного правопорушення. 
Отже, постанова № 1498 від 18.06.2024 є протиправною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо Позивача – закриттю. Це відповідає п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, яка прямо дозволяє суду скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати (судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем. 
Позивач заявив вимогу про відшкодування судових витрат. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача у розмірі сплаченого судового збору. 
На підстави викладеного, керуючись ст. 247, 286 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження – задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову № 1498 від 18.06.2024, винесену посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 17 000 грн.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмір 605 грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені КАС України. 
позивач – ОСОБА_1 , місце проживання (перебування): РНОКПП: АДРЕСА_1 ;
відповідач – ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ:.
Суддя : Бондаренко І.Е.