Справа № 375/2226/25
Провадження № 2/375/168/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:
головуючого – судді Смик М.М.,
за участю секретаря судових засідань Киричок В.В., 

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , 
треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_3 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог 
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання дитини. 
Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра – ОСОБА_4 . 
З 23 червня 2018 року ОСОБА_4 перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 . 
Отже, ОСОБА_5 є її племінницею. 
Позивач вказує, що після смерті сестри її племінниця – ОСОБА_5 постійно проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач протягом тривалого часу не цікавиться дитиною, зловживає алкогольними напоями, не приймає участі у вихованні дочки, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що, на її думку, свідчить про самоусунення від виконання батьківських обов`язків. 
З урахуванням зазначеного позивач просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо дочки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначити її опікуном малолітньої ОСОБА_5 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на малолітню ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 2 вересня 2025 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття.
Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Відповідно до довідки Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 17 вересня 2025 року № 100/12.10-06 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований на АДРЕСА_1 . 
Ухвалою судді Рокитнянського районного суду Київської області від 18 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче судове засідання на 22 жовтня 2025 року о 10 год 00 хв. 
Цією ж ухвалою витребувано від служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
21 жовтня 2025 року представник служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області – Матинченко Н.М. направила на адресу суду заяву, в якій просила проводити підготовче засідання у даній справі у відсутності представника служби. 
22 жовтня 2025 року підготовче засіданні у даній справі відкладено до 20 листопада 2025 року 10 год 30 хв. 
22 жовтня 2025 року представник служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області – Матинченко Н.М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала заяву про вступ у справу як представник. 
Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області 20 листопада 2025 року подала до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку та висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
ОСОБА_2 20 листопада 2025 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі, просив його задовольнити; у цій же заяві просив справу розглядати у його відсутність. 
20 листопада 2025 року під час проведення підготовчого засідання представник позивача – адвокат Заліський Б.С. клопотав перед судом про відкладення підготовчого засідання; підготовче засідання відкладено до 2 грудня 2025 року 15 год 00 хв. 
Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 2 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 грудня 2025 року 11 год 00 хв. 
16 грудня 2025 року справу знято з розгляду у зв`язку зі стабілізаційним відключенням світла у Рокитнянському районному суді Київської області. 
Справу призначено до розгляду по суті на 15 січня 2026 року 11 год 00 хв. 
15 січня 2026 року судом розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву до 5 лютого 2026 року 11 год 00 хв. 
Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 5 лютого 2026 року ОСОБА_2 відмовлено у прийнятті визнання позову та продовжено судовий розгляд.
Стислий виклад позиції інших учасників справи
Відзив на позовну заяву до суду не надходив. 
Позиція сторін у судовому засіданні 
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що після смерті сестри вона забрала племінницю – ОСОБА_5 та племінника – син сестри від попереднього шлюбу до себе і вони постійно проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач зловживає алкогольними напоями та неодноразово приходив до племінниці, тобто дочки, у стані алкогольного сп`яніння. Відповідач не цікавиться дитиною, не приймає участі у її вихованні, матеріальну допомогу надає не регулярно. 
На запитання суду, позивач надала усну відповідь, за змістом якої, спір щодо місця проживання дитини відсутній; за домовленістю з відповідачем дитина проживає разом з нею. 
На уточнююче запитання суду, позивач зазначила, що, так, відповідач перераховує кошти на дитину. 
На запитання суду щодо мети позбавлення відповідача батьківських прав позивач зазначила, що відповідач декілька разів приходив до дочки в стані алкогольного сп`яніння. 
Представник позивача – адвокат Заліський Б.С. у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Наголошував на визнанні відповідачем позовних вимог. Також вказував на те, що метою позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини є та обставина, що в разі необхідності виїзду дитини за кордон не потребувалось згоди на це відповідача. 
Відповідач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Також вказував на те, що дочка з 2024 року проживає разом з позивачем. Він допомагає дочці шляхом перерахування коштів позивачу. Однак, вважає, що він не в повному обсязі може забезпечити нормальне життя своїй дочці, а тому не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дочки, оскільки, на його думку, так буде краще для дочки. 
На запитання суду, відповідач вказав, що наслідки позбавлення його батьківських прав щодо дочки йому не відомі. 
Представник служби у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області – Матинченко Н.М. у судовому засіданні пояснила, що служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області дійшла висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки відповідач не має належних умов для проживання малолітньої дочки, притягувався до адміністративної відповідальності. Разом з цим, також зазначила, що відповідач здійснює перерахування коштів позивачу на утримання дочки. 
ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Встановлені судом фактичні обставини справи
Судом встановлено, що з 23 червня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився дочка – ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. 
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 рідні сестри, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. 
З витягу з реєстру територіальної громади, який сформований 12 березня 2024 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає на АДРЕСА_2 . 
Судом встановлено і це не заперечували сторони у справі, що за домовленістю з відповідачем малолітня ОСОБА_5 проживає разом з ОСОБА_1 . 
З акта обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14 липня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 має такий склад сім`ї: чоловік – ОСОБА_3 , син – ОСОБА_7 , дочка – ОСОБА_8 , племінник – ОСОБА_9 , племінник – ОСОБА_10 , та племінниця – ОСОБА_5 . У цьому ж акті зазначено, що при обстеженні умов проживання сім`ї ОСОБА_1 встановлено, що з нею проживають її племінники, вона займається опікунством та вихованням. 
У довідці Рокитнянської селищної ради від 10 липня 2025 року № 03-31-727 зазначено, що ОСОБА_1 , 1988 року народження, має такий склад сім`ї: чоловік – ОСОБА_3 , син – ОСОБА_7 та дочка – ОСОБА_8 .
З характеристики, виданої директором закладу дошкільної освіти (ясла-садок) «Світанок» Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області Надією Потомською, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідує заклад дошкільної освіти з 19 березня 2024 року. Дитина проживає разом з тіткою – ОСОБА_1 та дядьком – ОСОБА_3 , які проводять дитину до освітнього закладу та забирають її, спілкуються з педагогами, цікавляться поведінкою дитини, її інтересами та успіхами. Батько дитини – ОСОБА_2 за час відвідування дитини дитячого садка в заклад освіти не з`являвся, з педагогами не спілкується, не цікавиться інтересами та успіхами дитини. 
У довідці Комунального некомерційного підприємства «Рокитнянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 18 серпня 2025 року № 424 зазначено, що за період з 1 січня 2024 року по теперішній час, батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в медичний заклад разом із дитиною не з`являвся. 
Відповідно до характеристики, виданої головою профспілкового комітету – ОСОБА_11 , ОСОБА_1 з квітня 2024 року працює на посаді молодшої медичної сестри з догляду за хворими відділення анестезіології та інтенсивної кардіології Первинної профспілкової організації клінічної лікарні «Феофанія». За період роботи зарекомендувала себе позитивно, з колегами та пацієнтами спілкується ввічливо та підтримує дружні стосунки. За якісне виконання своїх посадових обов`язків неодноразово нагороджувалась грошовими преміями. 
З довідки про доходи від 14 липня 2025 року № 97 вбачається, що ОСОБА_1 за період з січня 2025 року до червня 2025 року нараховано заробітна плата в розмірі 108 768,02 грн. 
Також судом встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку від 21 жовтня 2008 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований на АДРЕСА_2 . 
З довідки за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 25 квітня 2025 року вбачається, що 20 квітня 2025 року до відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що відбувся конфлікт з чоловіком померлої сестри – ОСОБА_2 . У ході розгляду даних матеріалів зі слів ОСОБА_1 було встановлено, що 20 квітня 2025 року ОСОБА_1 прийшла до чоловіка покійної сестри – ОСОБА_2 , який відмовився віддавати документи на будинок, в якому проживає, в останніх виник конфлікт з розподілу майна. З приводу вирішення даного питання ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства, так як у вказаному зверненні вбачаються цивільно-правові відносини. 
Відповідно до довідки за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 21 червня 2024 року – 9 червня 2024 року до відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 неналежно виконує свої батьківські обов`язки по догляду за своєю малолітньою дочкою – ОСОБА_5 . По цій причині ОСОБА_1 зателефонувала на лінію «102». Опитаний ОСОБА_2 вищезазначене заперечив. Виїздом на місце події встановлено, що загрози життю та здоров`я малолітньої ОСОБА_5 не було. 
З довідки за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 18 січня 2025 року вбачається, що 28 грудня 2024 року до відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП надійшло повідомлення від ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство економічного характеру відносно своєї дочки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході розгляду даного повідомлення, зі слів ОСОБА_1 було встановлено, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство економічного характеру відносно своєї дочки, яка на даний час проживає разом із заявником, а батько не має можливості доглядати за дочкою, так як постійно працює, але не дає достатньо коштів заявнику для забезпечення дочки. 10 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулась із письмовою заявою, в якій просила припинити розгляд її звернення, так як конфлікт з ОСОБА_2 вирішила. 
З акта обстеження матеріально-побутового стану сім`ї від 6 жовтня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований на АДРЕСА_2 та має такий склад сім`ї: чоловік – ОСОБА_3 , мати – ОСОБА_12 , племінник – ОСОБА_9 , племінник – ОСОБА_10 , та племінниця – ОСОБА_5 . У цьому ж акті зазначено, що для дитини створено належні умови для проживання та розвитку; всім необхідним по віку та сезону ОСОБА_13 забезпечена. 
З психолого-педагогічної характеристики учениці 1-Б класу Рокитнянського ліцею № 3 ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_5 навчається у Рокитнянському ліцею № 3 з 1 вересня 2025 року. Виховується у родині своєї тітки – ОСОБА_1 . ОСОБА_13 має основну групу здоров`я та добре розвинена фізично. Має гарну увагу, мислення на високому рівні, має добру розвинену зорову пам`ять та увагу, активна на уроках, самостійно виконує письмові завдання у зошитах, товариська, чемна. Дитиною опікується тітка – ОСОБА_1 , її чоловік та старший брат, які проводять ОСОБА_13 до школи і забирають її, цікавляться навчанням, відвідують батьківські збори. 
Відповідно характеристики ТОВ «БрєЕкоТепло», виданої директором ТОВ «БрєЕкоТепло», ОСОБА_2 працював на підприємстві машиністом (кочегаром) котельні з 24 листопада 2024 року до 23 квітня 2025 року. За час роботи порушень трудової дисципліни не було. За невеликий період роботи особистих якостей працівник не проявив. 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на обліку у лікаря нарколога не перебуває, що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства «Рокитнянська багатопрофільна лікарня» Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району від 6 жовтня 2025 року № 2534.
З інформаційного листа Білоцерківського районного відділу № 2 Державна установа «Центр пробації у м. Києві та Київській області від 25 вересня 2025 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як засуджений, до покарань не пов`язаних із позбавленням волі на обліку у Білоцерківського районного відділу № 2 ніколи не перебував та станом на 8 жовтня 2025 року не перебуває. Відповідно до інформації Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, починаючи з 2015 року по перерішеній час кримінальні покарання в органах та установах виконання покарань не відбував. 
Відповідно до ІПНП в Київській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за період з 1 січня 2023 року до 1 січня 2025 року, притягувався до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП 6 травня 2025 року, що підтверджується довідкою відділення поліції № 1 Білоцерківського РУП в Київській області. 
З акт обстеження матеріально-побутового стану сім`ї від 9 жовтня 2025 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає на АДРЕСА_3 . Дочка – ОСОБА_5 з 2024 року проживає разом з тіткою – ОСОБА_1 . Будинок придатний для проживання. Рекомендовано покращити санітарний стан помешкання, а саме прибрати в кімнатах та змінити постільну білизну. 
З листа АТ КБ «Приват Банк» судом встановлено, що 30 серпня 2025 року ОСОБА_2 здійснив переказ грошових коштів в сумі 10 050 грн на картковий рахунок ОСОБА_1 з призначенням платежу – на шкільні потреби ОСОБА_5 . 
Встановлено судом і те, що за період з 8 квітня 2024 року до 15 серпня 2025 року ОСОБА_2 постійно здійснював переказ грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 з призначенням платежів: на харчування, на лікування та на потреби ОСОБА_5 . Загальний сума перерахованих коштів за вказаний період становить 50 050 грн, що підтверджується випискою Акціонерного Товариство Комерційний Банк «Приват Банк». 
20 листопада 2025 року орган опіки та піклування Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
У цьому висновку зазначено, що малолітня дитина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з тіткою – ОСОБА_1 на АДРЕСА_2 . При обстеженні житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для дитини створені належні умови для проживання, відпочинку, навчання та розвитку. Батько дитини притягувався до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП, батько дитини свідомо обрав такі життєві умови, за якими його участь у вихованні дитини відсутня, що свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків. Батько на засіданні комісії пояснив, що виріс без батька і звик жити сам. Останнім часом участі у вихованні дочки не бере, але буде намагатися приділяти їй час. 
Позиція суду, мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, третьої статті 5 Сімейного кодексу України (далі – СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі – Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 5 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.
Відповідно до пунктів 1-3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.
Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Згідно з пунктом 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі, шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» зазначав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
В рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини вказував, що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю (рішення у справі «Гнахоре проти Франції»). З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року вказував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року пункт 86). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» (рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства», пункт 87).
Відповідно до статті одинадцятої Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Відповідно до статті п`ятнадцятої Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю.
Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.
Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Отже, законодавством чітко визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Статтею 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. 
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору має рекомендаційний характер та не тягне за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків для суб`єктів відповідних правовідносин і не має обов`язкового характеру. 
Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 500/6325/17.
Оцінивши висновок органу опіки та піклування Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, яким визнано за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд зазначає, що не погоджується з наданим висновком, оскільки він є недостатньо обґрунтованим; даний висновок не містить обґрунтованого мотивування стосовно того, що позбавлення батьківських прав відбувається в найкращих інтересах дитини; вказаний висновок не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для позбавлення відповідача природних прав щодо малолітньої дитини. 
Суд вважає висновок органу опіки та піклування від 20 листопада 2025 року про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав не обґрунтованим, здійсненим без урахування характеристики батька дитини та його ставлення до виконання батьківських обов`язків; також у висновку не наведено доводів позитивного впливу такого рішення на процес виховання дитини.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Належних і допустимих доказів винного свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав, ОСОБА_1 не надала. 
Саме по собі невідвідування відповідачем навчального закладу дочки не є належним доказом його свідомого навмисного ухилення від виконання батьківських обов`язків, і необхідності застосування крайнього заходу.
Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі №690/406/18 від 6 липня 2022 року у справі 237/1587/18.
З урахуванням зазначеного, беззаперечні докази нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками, які б свідчили про необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення його батьківських прав, відсутні.

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач здійснює переказ грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 з призначенням платежів: на харчування, на лікування, на потреби дочки – ОСОБА_5 , що підтверджується належними і допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи. 
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_2 з метою захисту прав дитини на належне її матеріальне забезпечення здійснює надання дитині утримання, що безумовно вказує про інтерес батька до малолітньої дочки. 
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 не бажає спілкуватися з дочкою і свідомо та умисно ухилявся від участі в утриманні дочки. 
На підставі належним чином оцінених доказів суд дійшов висновку про те, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дітей на їх виховання, захист їх інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дітьми, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи ОСОБА_1 не довела. 
За таких обставин суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дочки – ОСОБА_5 за наслідками розгляду цієї справи суперечить найкращим інтересам дитини.
З урахуванням зазначено, суд дійшов висновку, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дочки – ОСОБА_5 задоволення не підлягає, а, відтак, не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині призначення опікуна та стягнення аліментів, оскільки такі вимоги є похідними від позовних вимог про позбавлення батьківських прав. 
Висновки суду щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для відшкодування позивачу судового збору, сплаченого за подання позову.
Керуючись статтями 13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ: 

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання дитини. 
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 5 лютого 2026 року.
Відомості про учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована та фактично проживає на АДРЕСА_4 .

Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований на АДРЕСА_1 , та фактично проживає на АДРЕСА_5 .
Треті особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:
Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області адреса розташування – вул. Незалежності, 2 селище Рокитне Білоцерківського району Київської області (ЄДРПОУ 04358997).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає на АДРЕСА_4 .

Суддя Марина СМИК