ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

13 січня 2026 року 	м.Суми	

Справа №583/5459/24 
Номер провадження 22-ц/816/203/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Черних О. М. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Сумська обласна прокуратура,
Охтирська окружна прокуратура Сумської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2025 року, ухваленого в м. Охтирка в складі судді Семенової О.С., повний текст якого складено 20 березня 2025 року, -

в с т а н о в и в :

31 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до держави України в особі Державної казначейської служби України, Сумської обласної прокуратури, Охтирського окружної прокуратури Сумської області про стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку відшкодування моральної шкоди в розмірі 291888 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 вересня 2022 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 115 КК України, 13 вересня 2022 року ухвалою суду застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який 03 серпня 2023 року змінено на домашній арешт з електронним засобом контролю і зобов?язанням прибувати за кожною вимогою до суду, цілодобово не залишати без дозволу прокурора або суду місця постійного проживання. Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2023 року позивача визнано не винуватим у вчиненні інкримінованого злочину та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України в зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, запобіжний захід скасовано. 22 лютого 2024 року апеляційною інстанцією виправдувальний вирок залишено без змін, а 16 жовтня 2024 року суд касаційної інтонації залишив без змін виправдувальний вирок та ухвалу апеляційного суду. Відтак, 10 місяців 21 день позивач утримувався в слідчому ізоляторі, всього незаконне кримінальне переслідування тривало 1 рік 5 місяців 9 днів. За час утримання в слідчому ізоляторі моральна шкода підлягає стягненню в подвійному розмірі, оскільки заявник є особою похилого віку, був позбавлений свіжого повітря, фізичної активності, що призвело до захворювання серця. В слідчому ізоляторі позивачу надавалась невідкладна медична допомога у зв`язку з серцевими нападами. Розрахунок морального відшкодування за 10 місяців становить 240000 грн, а за 21 день – 3024 грн. За решту періоду незаконного переслідування – 6 місяців 18 днів – сума відшкодування становить 48864 грн. Таким чином розмір морального відшкодування всього становить 291888 грн.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 250000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органів досудового розслідування, прокуратури.
Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.
В апеляційній скарзі Сумська обласна прокуратура просить рішення суду змінити та зменшити суму відшкодування до 27680 грн. На думку відповідача, при розрахунку суми відшкодування суд мав застосувати розмір заробітної плати на рівні 1600 грн, тобто показник, який застосовується для обчислення виплат за судовими рішеннями, а не 8000 грн, які застосовуються у трудових правовідносинах.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Позивач ОСОБА_1 , Охтирська окружна прокуратура Сумської області повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Сумської обласної прокуратури Мороз О.В., представника Державної казначейської служби України Кравченко Н.М., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 серпня 2022 року органом досудового розслідування внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження за № 12022200460000362 (а.с. 37).
13 вересня 2022 року прокурором Охтирської окружної прокуратури Сумської області Діденку О.М. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 33-35).
22 лютого 2022 року затверджено обвинувальний акт та скеровано його до суду (а.с. 26-32).
Ухвалою слідчого судді Шишацького районного суду Полтавської області від 13 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 листопада 2022 року (а.с. 24-25).
З під варти ОСОБА_1 був звільнений на підставі ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 серпня 2023 року про зміну запобіжного заходу на домашній арешт (а.с. 23).
Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано за ч. 1 ст. 115 КК України в зв`язку з недоведеністю його винуватості (а.с. 13-22).
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року виправдувальний вирок залишено без змін (а.с. 38-58), а постановою Верховного Суду від 16 жовтня 2024 року залишено без змін виправдувальний вирок та ухвалу апеляційного суду (а.с. 7-12).
Крім того, судом було встановлено, що під час досудового розслідування порушено право ОСОБА_1 на захист через проведення слідчим слідчих дій без участі адвоката (а.с. 152-153).
На доведення факту погіршення стану здоров`я позивачем місцевому суду доказів не надано.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що період під слідством та судом має бути обрахований з моменту вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тобто з 13 вересня 2022 року до 22 лютого 2024 року, період перебування позивача під слідством та судом становить 1 рік 5 місяців 9 днів або 17 місяців 9 днів, з яких він перебував під вартою 10 місяців 21 день. Гарантований державою мінімальний розмір компенсації моральної шкоди становить 138400 грн (17 місяців 9 днів * 8000 грн). При цьому суд частково погодився з доводами відповідачів про завищений розмір моральної шкоди, який не узгоджується з вимогами розумності, виваженості і справедливості, а також з тим, що позивач не надав доказів додаткових негативних наслідків під час притягнення до кримінальної відповідальності на підтвердження того, що розмір завданої моральної шкоди має значно перевищувати розмір мінімально гарантованої компенсації. Зокрема, не доведено виникнення хвороб саме внаслідок кримінального переслідування. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнув 250000 грн.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР) встановлено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:
1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи /посади/ та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;
2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;
3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.
У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.
Згідно з п. 5 ст. 3 Закону № 266/94-ВР в наведених у ст. 1 Закону випадках громадянинові підлягає відшкодуванню моральна шкода.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 4 Закону № 266/94-ВР відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п. 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Отже, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, що підтверджується виправдувальним вироком, позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Відповідачем в апеляційній скарзі це право не заперечується.
Згідно зі ст. 13 Закону № 266/94-ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Отже, оскільки кримінальне переслідування ОСОБА_1 тривало 17 місяців 9 днів, тому, ураховуючи розмір місячної мінімальної заробітної, який на 01 січня 2024 року становив 8000 грн, сума до відшкодування становить 138400 грн.
Період перебування під слідством і судом відповідачем не спростовується, а тому до перевірки відповідних розрахунків кількості днів апеляційний суд не вдається.
Вказана вище сума відшкодування є мінімально гарантованою. Як правильно вказав суд першої інстанції ні Бюджетним кодексом України, ні КЗпП України, ні Законом України «Про оплату праці», ні Законом № 266/94-ВР не передбачено застосування окремого розміру мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для обчислення виплат за рішенням суду на рівні меншому за 8000 грн (станом на 01 січня 2024 року), а тому є такими, що не ґрунтуються на нормах права доводи відповідача стосовно того, що суд мав визначити розмір відшкодування з урахуванням мінімальної заробітної плати на рівні 1600 грн та зменшити суму відшкодування до 27680 грн.
Крім того, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками місцевого суду, що сам факт кримінального переслідування позивача в ході якого обмежувалися його права, зокрема перебування в слідчому ізоляторі, свідчить про заподіяння йому моральних страждань, негативний вплив на репутацію, втрати ним нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя в умовах тримання під вартою.
Ураховуючи викладені вище обставини справи, норми закону, а також правові позиції суду касаційної інстанції, які наведені в рішенні суду, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди на рівні 250000 грн на підставі ч. 1 ст. 1176 ЦК України і ст. 1 Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Ця сума відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для частково задоволення позовних вимог на суму 250000 грн не ґрунтуються на нормах права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу відповідача без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.
Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: О. І. Собина 

О. М. Черних