ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2026 р. Справа№ 910/8369/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Буравльова С.І.
суддів: Андрієнка В.В. 
Шапрана В.В. 

секретар
судового засідання Рибчич А.В.

за участю 
представників: 
від позивача - Добреля В.Ю.
від відповідача - Воїна СМ., Клочко О.В.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк"
на рішення Господарського суду м. Києва від 24.09.2025 р. 
у справі № 910/8369/25 (суддя - Мудрий С.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еспейс Лтд"
до Акціонерного товариства "Універсал Банк"
про стягнення 907528,25 грн,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Еспейс Лтд" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства "Універсал Банк" про стягнення з 907528,25 грн, з яких: 852753,45 грн основного боргу за договором підряду № UB-OP/24-536 від 22.08.2024 р., 39834,10 грн пені, 3854,91 грн 3% річних та 11085,79 грн інфляційних втрат. 
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умову укладеного договору, не виконав свої зобов`язання щодо повної оплати за виконані роботи з монтажу.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.07.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/8369/25, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Рішенням Господарського суду м. Києва від 24.09.2025 р. у справі № 910/8369/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Еспейс Лтд" задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням, Акціонерне товариство "Універсал Банк" подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.
Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що вимоги позивача про сплату заборгованості за укладеним договором є передчасними, оскільки виконавець не передав замовнику належним чином виконані роботи, акти здачі-прийняття робіт сторонами не підписувалися.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк" у справі № 910/8369/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк" залишено без руху та надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Універсал Банк", вирішено здійснювати розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначено справу № 910/8369/25 до розгляду на 09.12.2025 р. 
У судовому засіданні 09.12.2025 р. було оголошено перерву до 20.01.2026 р. після надання представниками сторін усних пояснень по суті апеляційної скарги.
20.01.2026 р. через канцелярію суду від Акціонерного товариства "Універсал Банк" надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
Розглянувши вказане клопотання у судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про залишення без розгляду вказаного клопотання, враховуючи наступне. 
За ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Як передбачено з ч. 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Частиною 8 статті 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Оскільки заявник не надав доказів неможливості подання до суду першої інстанції клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи з причин, які об`єктивно не залежали від Акціонерного товариства "Універсал Банк", тому клопотання відповідача про призначення судової будівельно-технічної експертизи слід залишити без розгляду на підставі ч. 2 ст. 207 ГПК України.
У судовому засіданні 20.01.2025 р. представники сторін у судових дебатах підтримали свої пояснення по суті апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне. 
22.08.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еспейс Лтд" (далі - виконавець) та Акціонерним товариством "Універсал Банк" (далі - замовник) було укладено договір підряду № UB-OP/24-536 (далі - договір).
Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язується виконати комплекс робіт з монтажу стаціонарних офісних перегородок з дверима на об`єкті замовника за адресою: м. Київ, вул. Оленівська, 23, 2-й поверх (далі - об`єкт), відповідно до специфікації (додаток № 1 до договору), яка є невід`ємною частиною цього договору, а замовник - прийняти вказані вище роботи, і своєчасно в повному обсязі сплатити їх вартість.
Згідно з п. 4.1 договору зі сторони замовника представник за довіреністю являється уповноваженим приймати роботи. Акти здачі-прийняття робіт підписуються особою, яка має право на підписання відповідно до установчих документів такої особи. При цьому, акти здачі-прийняття робіт можуть бути підписані замовником виключно за наявності візи (погодження) на такому акті уповноваженого представника замовника. Роботи приймаються поетапно. Етапність прийняття робіт погоджується сторонами додатково.
Як передбачено 4.2 договору, перехід ризику та права власності на результат робіт від виконавця до замовника здійснюється в момент підписання сторонами актів здачі-прийняття робіт.
У відповідності до 4.3 договору замовник зобов`язаний розпочати приймання виконавця виконаних робіт протягом 3-х робочих днів з моменту оповіщення від виконавця про готовність робіт для прийому та протягом 5-ти робочих днів прийняти виконані роботи чи в цей же строк надати виконавцю мотивовану письмову відмову від підписання акту здачі-прийняття робіт зі списком претензій до виконаних робіт. Мотивована відмова від підписання акту здачі-прийняття робіт зі списком претензій до виконаних робіт може надаватися уповноваженим представником замовника.
За п. 4.4 договору, усунувши вказані замовником недоліки, виконавець повторно направляє замовнику акт здачі-прийняття робіт. При повторному прийнятті робіт замовник має право посилатися лише на ті недоліки, які були зафіксовані в документах, які засвідчують попередній прийом або відносяться до ряду прихованих недоліків (недоліки, які не можуть бути виявленні при звичайній для даного виду речей перевірці і виявляються лише в процесі підготовки до монтажу, у ході монтажу, використання чи зберігання), або на нові недоліки, які виникли в результаті усунення недоліків виконавцем.
Згідно з п. 4.5 договору, у випадку коли замовник протягом 5-ти робочих днів не підписує акти здачі-прийняття робіт та не надає виконавцю мотивованої відмови від підписання акту здачі-прийняття робіт, роботи вважаються прийнятими замовником з виконанням усіх умов договору виконавцем, а акт здачі-прийняття робіт вважається підписаним замовником.
Приймання робіт здійснюється з урахуванням положень додатку № 5 до цього договору (п. 4.6 договору).
Відповідно до п. 5.1 договору ціна договору складається з вартості матеріалів та робіт і становить без ПДВ 8129454,33 грн, крім того ПДВ (20%) 1625890,87 грн, разом з ПДВ (20%) 9755345,19 грн. Ціна договору включає в себе всі витрати, пов`язані з виконанням цього договору, в тому числі вартість матеріалів, вартість доставки, розвантаження встановлення матеріалів тощо. Ціна договору визначена в додатку № 1 до договору.
Згідно з п. 5.5 договору сторони домовились, що у строк до п`яти робочих днів після підписання договору замовник здійснює оплату виконавцю у розмірі 90% від ціни договору, а саме: перша оплата в сумі 45% вартості договору здійснюється до 25.08.2024 р., друга оплата в сумі 45% вартості договору здійснюється до 07.09.2024 р.
У відповідності до п. 5.7 договору остаточний розрахунок у розмірі 10% від ціни договору замовник здійснює протягом п`яти робочих днів після підписання обома сторонами акту здачі-прийняття робіт.
Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату у відповідності з пунктом 5.7 договору замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченої оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, за кожний день прострочення.
Договір вступає у силу з моменту підписання його сторонами і діє до моменту виконання сторонами своїх зобов`язань за ним (п. 10.1 договору).
На виконання умов укладеного договору 23.08.2024 р. та 05.09.2024 р. Акціонерним товариством "Універсал Банк" було сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еспейс Лтд" аванс у загальному розмірі 8779810,68 грн, що підтверджуєтеся випискою АТ "Піреус Банк МКБ" по рахунку позивача від 23.05.2025 р.
24.04.2025 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Еспейс Лтд" направило на адресу Акціонерного товариства "Універсал Банк" акт приймання-передачі виконаних робіт від 24.04.2025 р. на загальну суму 9632564,13 грн (разом із ПДВ).
Вказаний акт було отримано Акціонерним товариством "Універсал Банк" 25.04.2025 р., що підтверджується експрес накладною ТОВ "Нова Пошта" № 59001363483506.
У свою чергу, 28.05.2025 р. Акціонерне товариство "Універсал Банк" направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Еспейс Лтд" лист, в якому повідомило про виявлені недоліки та просило їх усунути.
03.06.2025 р. Товариство з обмеженою відповідльністю "Еспейс Лтд" направило на адресу Акціонерного товариства "Універсал Банк" лист з вимогою про здійснення повного розрахунку за виконані роботи згідно з актом у розмірі 870598,99 грн. 
Однак відповіді на вказану вимогу відповідач не надав, заборгованість за виконані роботи позивачу не сплатив.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору не здійснив у повному обсязі оплату за виконані монтажні роботи, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. 
За змістом ст. 193 ГК України, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно зі ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Як передбачено ч. 1 ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).
За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Як було встановлено вище, 24.04.2025 р. позивачем підписано та скріплено печаткою акт приймання-передачі виконаних робіт до укладеного договору на загальну вартість 9632564,13 грн (разом із ПДВ).
24.04.2025 р. вказаний акт було направлено на адресу відповідача та який був отриманий останнім 25.04.2025 р., що підтверджується експрес накладною ТОВ "Нова Пошта" № 59001363483506 та інформацією про посилку.
Відповідно до п. 4.5 договору, у випадку коли замовник протягом 5-ти робочих днів не підписує акти здачі-прийняття робіт та не надає виконавцю мотивованої відмови від підписання акту здачі-прийняття робіт, роботи вважаються прийнятими замовником з виконанням усіх умов договору виконавцем, а акт здачі-прийняття робіт вважається підписаним замовником.
Отже за умовами укладеного між сторонами договору останнім днем для подання відповідачем мотивованої відповіді було 02.05.2025 р.
Направлений відповідачем лист № 2629 від 28.05.2025 р. з мотивованою відмовою від підписання акту було подано поза межами строку, встановленого пунктом 4.5 договору, тому роботи, зазначені в акті приймання-передачі виконаних робіт від 24.04.2025 р. до договору підряду № UB-OP/24-536 від 22.08.2024 р., вважаються прийнятими, а акт приймання-передачі виконаних робіт від 24.04.2025 р. на суму 9632564,13 грн (разом із ПДВ) підписаним відповідачем.
При цьому, правовідносини сторін, які виникли вже після прийняття виконаних робіт, стосується гарантійних зобов`язань сторін, не входять до предмету дослідження в даній справі, враховуючи предмет та підстави позову оскільки такі правовідносини виникли після виникнення у відповідача обов`язку здійснити розрахунок, тому не впливають на дану справу.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу договором підряду № UB-OP/24-536 від 22.08.2024 р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню у розмірі 852753,45 грн (9632564,13 грн - 8779810,68 грн).
За порушення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просив стягнути з відповідача 39834,10 грн пені за період з 10.05.2025 р. по 03.07.2025 р.
Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату у відповідності з пунктом 5.7 договору замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченої оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, за кожний день прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Як передбачено ч. 1 ст. 230 ГК України, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Отже, враховуючи те, що встановлений в договорі розмір штрафних санкцій за порушення господарського зобов`язання відповідає розміру таких санкцій, визначених у законі, а матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем строків оплати, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 39834,10 грн пені за період з 10.05.2025 р. по 03.07.2025 р. підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою, її розмір є арифметично правильним.
За порушення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 3854,91 грн 3% річних та 11085,79 грн інфляційних втрат за період з 10.05.2025 р. по 03.07.2025 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).
При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.
Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.
Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 р. у справі № 924/312/18. 
Враховуючи викладене, колегія суддів колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3854,91 грн 3% річних та 11085,79 грн інфляційних втрат за період з 10.05.2025 р. по 03.07.2025 р. є обґрунтованими, їх розмір є арифметично правильним.
Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 24.09.2025 р. у справі № 910/8369/25 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Універсал Банк" задоволенню не підлягає. 
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Універсал Банк" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 24.09.2025 р. у справі № 910/8369/25 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Універсал Банк".
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.01.2026 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов 

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран