ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 619/4837/21
провадження № 61-14489св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
учасники справи:
позивач - керівник Дергачівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Малоданилівської селищної ради (об?єднаної територіальної громади)
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_4 , підписану адвокатом Букіним Олексієм Сергійовичем,на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 квітня 2025 року у складі судді Калиновської Л. В. та постанову Харківського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року у складі колегії суддів Тичкової О. Ю., Маміної О. В., Яцини В. Б.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст вимог і підстав позовної заяви
1. У вересні 2021 року керівник Дергачівської окружної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Малоданилівської селищної ради (об`єднаної територіальної громади) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування запису про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договорів дарування і купівлі-продажу та зобов`язання повернути земельні ділянки.
2. Позов мотивував тим, що рішенням XXXII сесії VI скликання Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, правонаступником якої є Малоданилівська селищна рада, від 07 червня 2013 року №89 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 та передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 6322083001:00:000:3161. 
3. Зазначав, що це рішення було складено та підписано Черкасько-Лозівським сільським головою без попереднього винесення питання на розгляд депутатів сільської ради. Вказував, що спірна земельна ділянка розташована в межах прибережно-захисної смуги (відноситься до земель водного фонду), у зв`язку з чим могла передаватися у власність лише для цілей, визначених статтею 59 Земельного кодексу України.
4. У подальшому, 18 березня 2019 року, ОСОБА_1 подарувала спірну земельну ділянку ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які, в свою чергу, 25 травня 2020 року продали її ОСОБА_4 . На підставі нотаріальної заяви власника земельної ділянки ОСОБА_4 вона поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: 6322083001:00:000:4091 та 6322083001:00:000:4092, площею 0,125 га кожна.
5. З урахуванням викладеного прокурор просив суд ухвалити рішення, яким:
- скасувати запис від 18 червня 2013 року № 1401434 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,25 га (кадастровий номер 6322083001:00:000:3161); 
- визнати недійсними договори дарування від 18 березня 2019 року, за якими ОСОБА_1 подарувала спірну земельну ділянку ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та скасувати державну реєстрацію цих правочинів; 
- визнати недійсним договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 набув право власності на земельну ділянку та скасувати державну реєстрацію цього правочину; 
- зобов`язати ОСОБА_4 повернути земельні ділянки на користь держави в особі Малоданилівської селищної ради (об`єднаної територіальної громади).
Стислий виклад змісту судових рішень у цій справі
6. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 28 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року, провадження у цій справі закрито з підстав існування судового рішення у справі № 619/3113/20 між тими ж сторонами, про той самий предмет та з тих же підстав, яке набрало законної сили. 
7. Постановою Верховного Суду від 07 червня 2023 року задоволено касаційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури, скасовано наведені судові рішення, а справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції.
8. Постанова мотивована тим, що суб`єктний склад, предмет і підстави позовів у справах № 619/4837/21 та № 619/3113/20 не є тотожними.
9. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 квітня 2025 року у задоволенні позову прокурора відмовлено з підстав невідповідності обраного позивачем способу захисту порушеного права критерію ефективності. Зокрема, суд уважав, що прокурор мав звертатися до суду з віндикаційним позовом.
10. Постановою Харківського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Харківської обласної прокуратури задоволено, заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 квітня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов прокурора задоволено:
- скасовано запис від 18 червня 2013 року № 1401434 про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6322083001:00:000:3161, загальною площею 0,25 га;
- визнано недійсним договір дарування 1/2 земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером 6322083001:00:000:3161, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований у реєстрі за № 30744989, та скасовано його державну реєстрацію;
- визнано недійсним договір дарування 1/2 земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером 6322083001:00:000:3161, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстрований у реєстрі за №30745117, та скасовано його державну реєстрацію;
- визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером 6322083001:00:000:3161, укладений між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований у реєстрі за № 553, та скасовано його державну реєстрацію;
- зобов`язано ОСОБА_4 повернути на користь територіальної громади в особі Малоданилівської селищної ради (об`єднаної територіальної громади) земельну ділянку з кадастровим номером 6322083001:00:000:4091 та земельну ділянку з кадастровим номером 6322083001:00:000:4092, розташовані розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
11. Постанова мотивована тим, що зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням вимог закону потрібно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку необхідно розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.
12. Суд зазначив, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження факту знаходження спірної земельної ділянки у межах земель водного фонду та безпідставності набуття ОСОБА_1 цієї земельної ділянки у власність. До того ж, у силу об`єктивних, видимих природних властивостей розташування земельної ділянки (на схилі берегу ставка більш ніж 5 га та на відстані 20 м від водного об`єкта), відповідачі не могли не знати про віднесення земельної ділянки до земель водного фонду.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Стислий виклад доводів і вимог особи, яка подала касаційну скаргу 
13. У листопаді 2025 року  ОСОБА_4  через підсистему Електронний суд подав касаційну скаргу, підписану адвокатом Букіним О. С., в якій просить заочне рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати,а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
14. Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду в питанні застосування приписів статті 388 ЦК України в редакції Закону України від 12 березня 2025 року № 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
15. Посилається на те, що з моменту вибуття спірної земельної ділянки з володіння держави минуло понад 10 років, а він є її добросовісним набувачем, у зв`язку із чим позов прокурора задоволенню судами не підлягав.
16. Крім того, зазначає, що не був належним чином повідомлений про розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій, з огляду на що був позбавлений можливості навести свої міркування та заперечення, зокрема, в частині застосування до спірних правовідносин нової редакції статті 388 ЦК України та пропуску прокурором позовної давності (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).
Стислий виклад доводів і вимог особи, яка подала відзив на касаційну скаргу 
17. У відзиві на касаційну скаргу прокурор просить залишити її без задоволення, а постанову апеляційного суду - без змін, посилаючись на дотримання судом норм матеріального й процесуального права.
18. Зокрема, наполягає на тому, що матеріали справи містять належні й допустимі докази віднесення спірної земельної ділянки до земель водного фонду, а ефективним способом захисту порушеного права держави в цьому випадку є пред`явлення негаторного позову про повернення земельної ділянки.
19. З огляду на викладене вважає, що доводи про неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи є необґрунтованими, адже інститут позовної давності на негаторний позов не поширюється, у зв`язку із чим ОСОБА_4 у будь-якому випадку не міг би заявити про пропуск прокурором строку звернення до суду за захистом порушених прав держави. 
РУХ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
20. Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі. 
21. 11 грудня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Межі касаційного перегляду справи
22. Відповідно до пунктів 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
23. За змістом пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
24. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
25. З урахуванням викладеного оскаржувані судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку в межах доводів касаційної скарги та наведених заявником підстав касаційного оскарження з першочерговим наданням оцінки наявності обов`язкових підстав для скасування судових рішень, визначених пунктом 5 частини першої статті 411 і пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Право, застосоване судом, та оцінка доводів касаційної скарги
26. Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
27. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
28. Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
29. ЄСПЛ також зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. 
30. Право на публічний розгляд було б позбавлене сенсу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (Trudov v. russia, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
31. Одним із основних аргументів касаційної скарги ОСОБА_4 є те, що він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
32. Відповідно до статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
33. Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
34. За змістом частини першої статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в У разі відсутності в адресата електронного кабінету судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки
35. Згідно з частиною третьою статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
36. Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
37.  Встановлено, що з моменту початку провадження у цій справі (вересень 2021 року) всі поштові відправлення, адресовані ОСОБА_4 , здійснювалися судами за адресою: АДРЕСА_2 , зазначеною прокурором у позовній заяві.
38. Водночас при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд першої інстанції зробив запити до ГУ ДМС України в Харківській області щодо зареєстрованого місця проживання всіх відповідачів. За отриманими відомостями місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 . 
39. Цю ж адресу ОСОБА_4 зазначив і в касаційній скарзі.
40. Встановлено також, що кожне поштове відправлення, адресоване ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 повернуто до суду без вручення адресату з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
41. Верховний Суд враховує, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться (частина перша статті 131 ЦПК України).
42. Водночас приписи наведеної статті застосовні в тому випадку, якщо сама особа, про відсутність якої зазначено в поштових відправленнях, повідомила суду відповідну адресу або коли факт проживання чи реєстрації особи за такою адресою підтверджується в установленому законом порядку.
43. Натомість у справі, яка переглядається, ОСОБА_4 не повідомляв суду, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а така адреса була зазначена прокурором у позовній заяві і в подальшому неодноразово використана судом при формуванні судових повісток та/або супровідних листів. 
44. З огляду на те, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 і в суду інформація про дійсну адресу реєстрації відповідача була наявна (т. 1, а. с. 97), то заявник не мав обов`язку повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
45. За таких обставин факт повернення до суду поштових відправлень, адресованих ОСОБА_4 на адресу, за якою він не проживає, не може вважатися належним повідомленням про дату, час і місце розгляду справи № 619/4837/21.
46. Додатково необхідно зауважити, що протягом грудня 2021 року інтереси ОСОБА_4 у суді першої інстанції (до закриття провадження у цій справі) представляв адвокат Макаров С. О. Втім після скасування судових рішень про закриття провадження у справі та під час вирішення спору по суті суди не повідомляли представника ОСОБА_4 про дату, час і місце розгляду справи.
47. Верховний Суд наголошує, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції та вимог статей 128-130, 372 ЦПК України.
48. Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд на зазначені вимоги процесуального закону уваги не звернув, не вирішив питання про відкладення розгляду справи, розглянувши її в одному судовому засіданні без належного повідомлення ОСОБА_4 про дату, час і місце розгляду справи, надіславши судову повістку-повідомлення на адресу, за якою відповідач не проживає, та взагалі не повідомивши його представника про розгляд справи, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції щодо права особи на справедливий судовий розгляд.
49. Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення.
50. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
51. Оскільки ОСОБА_4 обґрунтовує свою касаційну скаргу, зокрема, тим, що апеляційний суд не повідомив його про розгляд справи та ця обставина підтверджується матеріалами справи, то оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
52. У зв`язку з установленням обов`язкових підстав для скасування постанови апеляційного суду колегія суддів інші підстави касаційного оскарження не аналізує.
53. Доводи касаційної скарги щодо необхідності скасування ще й рішення місцевого суду та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції Верховний Суд відхиляє, адже за змістом пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
54. Водночас рішення суду першої інстанції ОСОБА_4 в апеляційному порядку не оскаржував, доводи про неповідомлення його місцевим судом про розгляд справи не наводив. Предметом апеляційного перегляду були винятково доводи прокурора щодо безпідставності відмови в задоволенні позову.
55. За таких обставин підстави для скасування рішення суду першої інстанції Верховним Судом відсутні, а ОСОБА_4 не позбавлений можливості навести свої аргументи щодо незаконності рішення суду першої інстанції (зокрема, в частині неналежного повідомлення про розгляд справи) під час нового розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 401, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 , підписану адвокатом Букіним Олексієм Сергійовичем, задовольнити частково. 
Скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара