28.01.2026
Справа № 644/5432/19
н.п. 1-кп/644/114/26

В И Р О К
іменем України
28 січня 2026 року   м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
прокурора – ОСОБА_3 , 
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові, в залі суду, кримінальне провадження №12019220530001139 від 04.05.2019 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою технічною освітою, приватного підприємця, розлученого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
установив:
04.05.2019 приблизно о 15:30 год. ОСОБА_4 діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту з ОСОБА_5 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи діяти саме таким чином, перебуваючи навпроти під`їзду №7 буд. АДРЕСА_3 та тримаючи у лівій руці невстановлений в ході досудового розслідування предмет, що має колюче-ріжучі властивості, наніс ним потерпілому ОСОБА_5 один удар в область тулуба з правої сторони.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 відповідно до висновку судово- медичної експертизи №12-14/348-А/19 від 14.06.2019 ОСОБА_5 спричинено проникаюче колото-різане поранення правої половини живота із ушкодженням товстого кишківника та його брижі із кровотечею у черевну порожнину (600 мл.), яке належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.
Допитаний у судовому засіданні, у якості обвинуваченого, ОСОБА_4  свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини скоєння злочину, як вони викладені вище. Просив суворо не карати. 
Прокурор, потерпілий, обвинувачений вважали за доцільне розглянути справу в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та суд упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, суд за згодою прокурора, потерпілого, обвинуваченого і у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Призначаючи покарання за скоєне, суд керується положеннями ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який в силу ст. 89 КК України є особою яка не має судимості, розлучений, має п`ятьох дітей, троє з яких на час скоєння злочину були неповнолітніми, має постійне місце проживання за яким проживає разом з неповнолітнім сином, є приватним підприємцем, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває. За місцем проживання характеризується позитивно. Маючи безстрокову інвалідність третьої групи з 1990 року 26.02.2022 добровільно став на захист України, є учасником бойових дій, демобілізувався з лав ЗСУ по досягненню 60 річного віку.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння судовому розгляду.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Зважаючи на викладене, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень і досягнення інших цілей покарання, враховуючи обставини, які пом`якшують його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, думку прокурора , який вважав за можливе призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі. 
Також суд, вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком. При цьому, суд враховує наступні обставини: наявність постійного місця проживання у обвинуваченого, за яким він характеризується позитивно, та те, що під час проведення досудового розслідування, судового розгляду відсутні будь-які відомості, які б свідчили про ухилення обвинуваченого від органів досудового розслідування або суду. Поведінка обвинуваченого, який свою вину не заперечував, жалкує про вчинене, засуджує свої дії та просить надати можливість виправитись без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, на думку суду свідчить про усвідомлення ним протизаконності вчинення злочинних дій.
За правилами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

З урахуванням наведених вище обставини в їх сукупності, та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Питання щодо речових доказів вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд ,
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття призначеного йому за вироком покарання звільнити з іспитовим строком 1 (один) рік.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.06.2019 на майно вилучене 03.06.2019 під час огляду місця події в гардеробі КНП «МКЛШНМД» ім. проф. Мєщанінова», а саме на речі ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили – скасувати.
Речові докази: спортивні штани, кросівки, носки, футболку належні ОСОБА_5 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили - знищити.
Речові докази: кросівки білого кольору, спортивні штани чорного кольору, футболку з довгим рукавом синього кольору з надписами належні ОСОБА_4 , відібрані зразки зрізів нігтів рук з піднігтьовим змістом ОСОБА_4 , зразки крові ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м. Харкова. 

Головуючий – суддя:         ОСОБА_1