Справа № 643/14946/25
Провадження № 3/643/94/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15.01.2026       м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Замікула Б.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою:
 АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

УСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №439712 від 31.08.2025, водій ОСОБА_1 31.08.2025 о 18.00 год в м. Харків, вул. Академіка Павлова, 142, керував транспортним засобом Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 6820 та у медичному закладі КНП ХОР «ОКНЛ» (м. Харків, вул. Ахієзерів, буд. 18А), водій відмовився. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення водієм вимоги
п. 2.5 Правил дорожнього руху.
В судовому засіданні водій ОСОБА_1 заперечив свою винуватість у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та заявив клопотання про закриття адміністративного провадження, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. В обгрунтування клопотання вказав про відсутність у матеріалах справи доказів, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом.
ОСОБА_1 пояснив, що того дня він відпочивав на Журавлівці в м. Харкові, куди приїхав на власному автомобілі та в подальшому вживав алкогольні напої. Оскільки він розумів, що перебуває у стані сп`яніння та не міг сісти за кермо автомобіля, тому зателефонував своєму знайомому
 ОСОБА_2 , якого попросив відвезти додому.
Приїхавши додому на власному автомобілі під керуванням ОСОБА_2 , останній припаркував автомобіль біля під`їзду будинку. Після чого ОСОБА_1 прямував додому, однак сусідам не сподобалось місце паркування автомобіля, внаслідок чого між ним та сусідами виник конфлікт.
В подальшому сусіди викликали поліцію та безпідставно звинуватили його у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Окрім цього ОСОБА_1 вказав, що при складанні протоколу він неодноразово повідомляв поліцейських, що він не перебував за кермом свого автомобіля, оскільки його привіз інший водій, який весь час перебував разом із ним, проте не був залучений як свідок.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що 31.08.2025 приблизно о
17 год. 00 хв. йому зателефонував його товариш ОСОБА_1 , який відпочивав на Акважурі (Журавлівка) та попрохав його відвезти додому, оскільки вже випив алкогольні напої та не мав права сідати за кермо, на що він погодився. Він привіз ОСОБА_1 до під`їзду його будинку та останній вийшов з машини. Поки він перепарковував автівку ОСОБА_1 , у останнього виник конфлікт з сусідами, вони почали лаятися, штовхатися та висловлюватися нецензурними словами один до одного, в наслідок чого сусіди викликали працівників патрульної поліції. Також свідок висловив здивування, що працівники поліції, яких викликали у зв`язку із конфліктом між сусідами у дворі, склали ще й протокол про те, що начебто ОСОБА_1 керував своєю автівкою у нетверезому стані. Наполягав, що саме він був за кермом, привіз ОСОБА_1 додому і перепарковував його автомобіль, про що він неодноразово повідомляв працівників поліції.
Крім того, в судовому засіданні переглянуто відеозапис з нагрудних камер поліцейських, які долучені до матеріалів справи, та встановлено наступне.
Зокрема, на вказаних відеозаписах зафіксовано конфлікт (достеменні причини якого встановити неможливо) між ОСОБА_1 та невстановленими особами, що тривалий час відбувається у дворі багатоповерхового будинку. Під час спілкування поліцейських із ОСОБА_1 , останньому було висловлено вимогу пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора або в закладі охорони здоров`я та роз`яснено, що у разі відмови від проходження огляду буде складено протокол за ст. 130 КУпАП.
На вимогу поліцейських ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан сп`яніння, заперечив законність такої вимоги, оскільки не керував автомобілем. В ході розмови із поліцейськими ОСОБА_1 неодноразово повідомив, що за кермом автомобіля перебувавала інша особу, на яку вказав поліцейським, та яка перебував на місці конфлікту.
В подальшому на відеозаписах зафіксовано процедуру складання протоколу.
Водночас, на досліджених відеозаписах не зафіксовано ані руху автомобіля Toyota Corolla,
д.н.з. НОМЕР_1 , ані перебування ОСОБА_1 за кермом вказаного автомобіля. 
Навпаки, на відеозаписах зафіксовано, що автомобіль Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , стоїть припаркованим у дворі багатоквартирного будинку, перебуває в нерухомому стані, з вимкненим двигуном.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до відповідальності, покази свідка, суддя зазначає наступне.
За приписами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України).
Положення п. 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положення п. 2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як визначено п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння передбачена відповідальність за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є: 1) керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного, наркотичного чи іншого);
2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, коли особі інкримінується керування транспортним засобом у стані сп`яніння або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, може бути будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст. 12 КУпАП), яка керувала транспортним засобом.
Відтак, в контексті цієї справи підлягають доказуванню такі обставини: 1) керування особою транспортним засобом та 2) відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.
При цьому суддя враховує, що у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі
№ 404/4467/16-а сформульовано такий висновок: «само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».
Крім того, як роз`яснено в. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, тощо.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Надаючи оцінку доказам, наданим в обґрунтування винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя зазначає наступне.
На підтвердження обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, поліцейськими не надано доказів ані руху автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , ані керування вказаним транспортним засобом саме ОСОБА_1 .
Натомість, як встановлено з переглянутих відеозаписів, вказаний автомобіль перебував в нерухомому стані, з вимкненим двигуном.
Суддя критично сприймає пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в яких зазначено, що вони бачили, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такі пояснення не можуть бути джерелом достовірних доказів. Крім того, вказані свідки є членами однієї родини, надавали пояснення, не будучи попередженими про кримінальну відповідальність за надання неправдивих відомостей, що в сукупності з наявністю конфлікту між ними та ОСОБА_1 , не виключає можливості умисного надання недостовірних пояснень з мотивів помсти чи образи.
До того ж в ході з`ясування обставин та складання протоколу, поліцейськими взагалі не був опитаний свідок ОСОБА_2 , незважаючи на те, що ОСОБА_1 неодноразово та послідовно наполягав, що саме вказана особа керувала транспортним засобом.
Водночас пояснення ОСОБА_1 та покази свідка ОСОБА_2 є логічними, послідовними та узгоджуються із обставинами, які зафіксовані на відеозаписах із нагрудних камер поліцейських.
У зв`язку з цим суддя зауважує, що Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії» від 23.10.1995 зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення «кримінального обвинувачення». Позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається ЄСПЛ кримінально-правовою санкцією, оскільки «право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності» (рішення ЄСПЛ у справі «Маліге проти Франції» від 23.09.1998).
Згідно «критеріїв Енгеля», сформованих ЄСПЛ у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» (1976 рік), критеріями для визначення поняття «кримінальне обвинувачення» є: критерій національного права (чи підпадає певне протиправне діяння під ознаки злочину згідно з національними нормами); критерій кола адресатів (якщо відповідальність поширюється на невизначене коло осіб, то правопорушення підлягає кваліфікації як кримінальне); критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).
При цьому кваліфікація порушення/обвинувачення як «кримінального» дає особі додаткові гарантії, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у тому числі обов`язок довести вину особи, який передбачений ч. 2 ст. 6 Конвенції.
Положенням ст. 62 Конституції України визначено, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Отже, відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження керування ОСОБА_1 автомобілем Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , (а тим більше, доказів руху автомобіля) - виключає як обов`язок проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на вимогу поліцейських, так і відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у разі відмови від проходження такого огляду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, суддя дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 247, 252, 279, 280, 283, 284, 289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити на підставі
п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя         Борис ЗАМІКУЛА