ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
12 січня 2026 року      м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
головуючого               ОСОБА_1 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
секретаря   ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7  апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м.Чернівці ОСОБА_5 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 листопада 2025 року у кримінальному провадженні №12025263020000764 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , із середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, раніше судимої вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2024 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 389 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 листопада 2025 року ОСОБА_6 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України та їй призначене покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Чернівці від 04 грудня 2024 року, із врахуванням положень п.5 ч. 1 ст.72 КК України, відповідно до якого одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду, та остаточно призначене ОСОБА_6 покарання у виді 1 року обмеження волі. 
Строк відбування покарання обчислено з моменту прибуття ОСОБА_6 до виправного центру.
На таке рішення надійшла апеляційна скарга прокурора Окружної прокуратури м. Чернівці ОСОБА_5 із проханням скасувати вирок в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Провадження№11-кп/822/41/26 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8 
Категорія: ч.3 ст. 389 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 

Вказує, що районний суд при призначенні ОСОБА_6 покарання за вчинення нового кримінального правопорушення у виді 1 року обмеження волі та остаточного покарання за сукупністю вироків у виді 1 року обмеження волі, фактично поглинув попереднє покарання, що є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Наголошує, що при складанні покарань за сукупністю вироків остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч.3 ст.389 КК України призначити покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2024 року із врахуванням положень п.5 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до якого одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, доводи обвинуваченої та її захисника, які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Районним та апеляційним судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2024 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, під час якого необхідно періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
15 січня 2025 року до Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області надійшов та був прийнятий до виконання вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.12.2024, відносно ОСОБА_6 
27.03.2025 року на виконання вищевказаного вироку суду, провідними інспекторами Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області засуджену ОСОБА_6 поставлено на облік та роз?яснено з порядком та умовами відбування покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, попереджено про кримінальну відповідальність, встановлену ч.3 ст.389 КК України за ухилення від відбуття даного виду покарання.
12.05.2025 року засуджена ОСОБА_6 вперше не з`явилася для реєстрації до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» та в подальшому, починаючи з 16.06.2025 року, ОСОБА_6 систематично не з`являлась на реєстрацію до Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Чернівецькій області по теперішній час без поважних причин, призначене судом покарання у вигляді пробаційного нагляду не виконує.
Також, 19.05.2025 та 09.06.2025 провідним інспектором відносно ОСОБА_6 винесено попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від пробаційного нагляду щодо порушення вимог передбачених статтею 49-1 Кримінально-виконавчого кодексу України.
Враховуючи викладене, незважаючи на неодноразові попередження про недопущення порушення порядку та умов відбування покарання у виді 1 року пробаційного нагляду та зобов`язання відбувати вказане покарання, ОСОБА_6 , не маючи наміру відбувати покарання, усвідомлюючи протиправний характер своєї умисної бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи цього, без поважних на те причин умисно ухилялася від відбування покарання, не виконуючи покладені на неї обов`язки.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальний проступок за ч. 3 ст. 389 КК України, тобто ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Кримінальне провадження розглядалось судом першої інстанції у спрощеному провадженні відповідно до ст.ст. 381-382 КПК України, оскільки ОСОБА_6 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, погодилась із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно ч. 2 ст. 302 КПК України, та надала свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Перевіряючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст.50, 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
За приписами ч.1,ч.4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім злочином.
Вказані вимоги закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид.
Пунктом 5 ч.1 ст. 72 КК України встановлено, що одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.
Згідно вироку, суд визнав ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України та призначив їй покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 за ст.389 ч.3 КК України, суд врахував обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, а також дані про особу обвинуваченої.
Так, суд врахував, що обвинувачена вчинила кримінальний проступок, не відбувши покарання за попереднім вироком, раніше не судима, не працевлаштована, щиро розкаялась у вчиненому.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченої у вчиненому. 
Обставиною, яка обтяжує покарання,суд врахував рецидив злочину.
Однак, при призначенні остаточного покарання на підставі ст.71 КК України судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
Зокрема,застосовуючи вимоги ст.71 КК України, КК України та призначаючи покарання за сукупністю вироків,суд вказав,що приєднує до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Чернівці від 04 грудня 2024 року, із врахуванням положень п.5 ч. 1 ст.72 КК України,однак остаточно призначив ОСОБА_6 покарання у виді 1 року обмеження волі. 
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 була засуджена вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік пробаційного нагляду з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України (т.1 а.с.85-86).
Кримінальне правопорушення,передбачене ст.389 ч.3 КК України ОСОБА_6 вчинила після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання.
Відповідно до ч.1 ст.49-2 КВК України,строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації. 
Згідно обвинувального акту та вироку, ОСОБА_6 поставлена на облік 27.03.2025 року.
Відповідно до інформації центру пробації,обвинувачена з червня 2025 року не з`являлась на реєстрацію та не виконувала встановлені судом обов`язки,а 09.09.2025 року органом пробації направлено до поліції подання про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду та 10.09.2025 року внесені відомості до ЄРДР(а.с.1,47,75-76)
За таких обставин районний суд відповідно до ст. 71 КК України, зобов`язаний був призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків з урахуванням положень ст. 72 КК України, яке було б більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім злочином,однак таких вимог не дотримався.
Отже,апеляційні вимоги прокурора є обгрунтованими,вирок суду належить скасувати в частині призначення покарання відповідно до ст.ст.409,413,420 КПК України та ухвалити новий,оскільки внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом призначене покарання,яке за строком не відповідає встановленим законом імперативним правилам.
Керуючись ст.ст.404,405,407,409,413,418,420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Чернівці ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 листопада 2025 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст. 389 КК України скасувати в частині призначення покарання. 
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.389 КК України у виді 1(одного) року обмеження волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 грудня 2024 року із врахуванням положень п.5 ч.1 ст.72 КК України та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1(одного) року 1(одного) місяця обмеження волі.
В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржений до Касаційного кримінального Суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Суддя доповідач: Судді:
_________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3