Справа №766/16209/24
н/п 1-кп/766/1408/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2026 м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 
за участю:
секретаря: ОСОБА_2 
прокурора: ОСОБА_3 
обвинуваченого: ОСОБА_4 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 12.09.2024 за № 12024232020000316 за обвинуваченням:
-  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженець м. Херсона, українець, громадянин України, з професійно - технічною освітою, одружений, утриманців не має, фізичних та психічних вад здоров`я не має, інвалідності не має, непрацевлаштований, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджувався 
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення
ОСОБА_4 близько 10:30 години 10.09.2024, перебуваючи за адресою: м. Херсон, с-ще Приозерне, вул. Центральна Садиба, буд. 10 переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, в ході раптово виниклого конфлікту з потерпілою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно схватив потерпілу за ліву руку в районі передпліччя, після чого наніс удар правою ногою спочатку по лівій, а одразу потім по правій нозі потерпілої, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді садна лівого передпліччя, синця лівого та правого стегон, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження
Обвинувачений ОСОБА_4  у судовому засіданні винуватість у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорив. Дав показання про те, що восени 2024 року зранку приблизно о 10:00 год. перебував в приміщенні медпункту за адресою: м. Херсон, с-ще Приозерне, вул. Центральна Садиба, 10, де також перебувала потерпіла. Прийшов туди оформляти документи на отримання допомоги, проте потерпіла відмовилася приймати в нього документи. Він направив на неї свій телефон, щоб знімати її, проте вона схопила його телефон. У відповідь на що він схватив потерпілу за руку, після чого наніс удар ногою спочатку по одній, а потім по іншій нозі потерпілої.
Прокурор в ході судових дебатів висловив позицію щодо повної доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим та, враховуючи визнання ним своєї вини та щире каяття, призначити відповідне покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.. Просив також вирішити питання щодо процесуальних витрат.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин
З огляду на те, що обвинувачений визнав свою провину, фактичні обставини справи не оспорює і, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів в добровільності його позиції немає, суд, з врахуванням думки учасників судового розгляду, визнав відповідно до ст. 349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів у справі.

IV. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Оскільки обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі, висловив жаль з приводу вчиненого, намір не вчиняти подібних дій в майбутньому, дав суду чіткі та послідовні показання, не спотворюючи обставин вчиненого кримінального правопорушення, обставинами, що пом`якшують покарання, визначеними ст. 66 КК України, суд визнає повне визнання своєї вини останнім, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

V. Мотиви призначення покарання
Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який за законом віднесений до проступків, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за матеріалами справи характеризується посередньо, має сім`ю, непрацевлаштований, на обліках у лікаря нарколага та психіатра не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше.
Також при вирішенні питання про призначення покарання суд враховує практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання.
Так, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Отже, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, обставин вчиненого обвинуваченим інкримінованого йому діяння, практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу обвинуваченого і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., визначеному у санкції ч. 1 ст. 125 КК України, враховуючи відсутність обмежень, визначених ст. 53 КК України, що, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом
Цивільні позови у даному кримінальному провадженні не заявлялися, а тому підстав, передбачених ст. 129 КПК України, для вирішення цього питання у суду немає.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
У вказаному кримінальному провадженні арешти на майно не накладалися.
У резолютивній частині вироку, серед іншого, у разі визнання особи винуватою зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат (ч. 4 ст. 374 КПК України). Процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів (ст. 118 КПК України). Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України (ч. 2 ст. 122 КПК України). У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта (ч. 2 ст. 124 КПК України).
З огляду на викладене, з обвинуваченого підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз в даному кримінальному провадженні у розмірі 903 грн. 36 коп. 
За відсутності у справі відомостей щодо наявності речових доказів це питання судом не вирішуються.
Керуючись ст.ст.100, 124, 349, 373 - 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 903 (дев`ятсот три) грн. 36 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачений, потерпіла мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію вироку після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя	ОСОБА_1