РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця
30 січня 2026 р.  Справа № 120/14226/24
Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом приватного підприємства "ЦЕНТР-СКЛО" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулося приватне підприємство "ЦЕНТР-СКЛО" до Вінницької митниці.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, представниця позивача зазначила, що 13 червня 2023 року між приватним підприємством "ЦЕНТР-СКЛО" (покупець) та іноземною компанією "Q-Glasstech Sp. Z o.o." (Польща) (продавець) укладено контракт № 13/06/23, згідно з яким продавець здійснив продаж листового скла та дзеркала, яке виготовляється методом флотації, на загальну суму 500 000 доларів США або 500 000 євро. Одиницею продажу є квадратний метр.
Відповідно до пункту 2 згаданого контракту ціни на окремі товари визначаються у рахунках-проформах.
Пунктом 6 контракту передбачено, що умови поставки визначаються у рахунках.
На виконання контракту виставлено рахунок-проформу № 1/MC/05/2024 від 07 травня 2024 року, відповідно до якого підтверджено замовлення товару на суму 12203,14 доларів США, а саме "дзеркала скляні у листах, без оптичної обробки, без рам, одна сторона непрозора (з подвійним нанесенням напилення), а на другій спостерігається чітке відображення: ALUMINUM MIRROR (DOUBLE) 3mm, розміром 3300 х 2140 мм, 432 шт/3050,784 м2, призначене для виробництва вікон та декору".
Пунктом 3 контракту передбачено 100% передоплату товару. 
Платіжною інструкцією в іноземній валюті № 23 від 09 травня 2024 року підтверджується факт переказу покупцем на рахунок продавця коштів в сумі 12203,14 доларів США у якості оплати за товар відповідно до рахунку-проформи № 1/MC/05/2024 від 07 травня 2024 року.
Після 100% передоплати продавець відвантажив товар, надавши інвойс № FS 1/MС/05/2024 від 10 травня 2024 року на товар на суму 12203,14 доларів США. Валюта контракту - євро, ціна товару за домовленістю сторін складає 12203,14 доларів США, чим фактично визначено митну вартість товару. Також продавцем було надано пакувальний лист.
З метою розмитнення товару, що був отриманий відповідно до умов згаданого контракту, приватне підприємство "ЦЕНТР-СКЛО" подало до митного органу усі необхідні для цього документи.
Проте, відповідач за результатами розгляду поданих документів 15 травня 2024 року прийняв рішення № UA401000/2024/000155/2 про коригування митної вартості товару, у якому дійшов висновку про безпідставність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору, застосувавши при цьому резервний метод визначення митної вартості.
У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів митним органом сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2024/000652.
На переконання представника позивача, такі рішення митного органу є протиправними, оскільки до митного органу надано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту), а тому вважає, що такі рішення слід скасувати.
Ухвалою від 28 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано особі, яка її подала, строк для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору в належному розмірі.
На виконання вимог ухвали від 28 жовтня 2024 року представником позивача подано до суду платіжну інструкцію № 1/317 від 30 жовтня 2024 року, якою підтверджується сплата судового збору в належному розмірі.
Ухвалою суду від 07 листопада 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
26 листопада 2024 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. 
У відзиві зазначено, що відповідно до статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зокрема, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації.
Як зазначає представник відповідача далі, до митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, позивачем подано наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) № FS 1/MC/05/2024 від 10 травня 2024 року, платіжну інструкцію № 23 від 09 травня 2024 року, зовнішньоекономічний договір від 13 червня 2023 року № 13/06/23 та інші документи, зазначені в графі 44 ЕМД.
За результатами виконання митних формальностей встановлено, що надані документи, що відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України підтверджують заявлену митну вартість товарів, містять розбіжності, а саме, у пункті 3 зовнішньоекономічного договору № 13/06/23 від 13 червня 2023 року зазначено, що у платіжному дорученні покупець вказує назву покупця і номер рахунку/рахунку-проформи, на підставі яких здійснюється оплата, при цьому у призначенні платежу поданої до митного оформлення платіжної інструкції № 23 від 09 травня 2024 року зазначено посилання виключно на зовнішньоекономічний договір № 13/06/23 від 13 червня 2023 року. Валюту було куплено згідно наданих заявок на купівлю валюти, на товар – скло. В наданому висновку державного підприємства "Держзовнішінформу" № 3-3/369 від 14 травня 2024 року експертом зроблено висновки щодо вартості товару на підставі отриманого листа від відправника товару, проаналізовано мережу Інтернет, однак експертом було проаналізовано сайти на китайському ринку, що ніяк не може підтвердити ціну продажу в країні придбання – Польщі. Також в результаті дослідження експерт дійшов висновку, що ціни "можуть становити…", а не "становлять….". Отже, на думку митного органу, надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, а тому декларанту були надіслані вимоги щодо надання додаткових документів, які зазначені в статті 53 Митного кодексу України. Листами від 15 травня 2024 року декларант відмовився від надання додаткових документів.
Виявлені митним органом порушення знайшли своє відображення у рішенні Вінницької митниці від 15 травня 2024 року № UA401000/2024/000155/2 про коригування митної вартості.
За таких обставин представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. 
Разом із відзивом на позовну заяву подано й клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 30 січня 2026 року клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін залишено без задоволення.
27 листопада 2024 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якій додатково наведені аргументи щодо задоволення позовних вимог.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.
13 червня 2023 року між приватним підприємством "ЦЕНТР-СКЛО" (покупець) та іноземною компанією "Q-Glasstech Sp. Z o.o." (Польща) (продавець) укладено контракт № 13/06/23, згідно з яким продавець здійснив продаж листового скла та дзеркала, яке виготовляється методом флотації, на загальну суму 500 000 доларів США або 500 000 євро. Одиницею продажу є квадратний метр.
Відповідно до пункту 2 контракту ціни на окремі товари визначаються у рахунках-проформах.
Пунктом 6 контракту передбачено, що умови поставки визначаються у рахунках.
На виконання контракту виставлено рахунок-проформу № 1/MC/05/2024 від 07 травня 2024 року відповідно до якого підтверджено замовлення товару, усього на суму 12203,14 доларів США, а саме "дзеркала скляні у листах, без оптичної обробки, без рам, одна сторона непрозора (з подвійним нанесенням напилення), а на другій спостерігається чітке відображення: ALUMINUM MIRROR (DOUBLE) 3mm, розміром 3300 х 2140 мм, 432 шт/3050,784 м2, призначене для виробництва вікон та декору".
Пунктом 3 контракту передбачено 100% передоплату товару. 
Платіжною інструкцією в іноземній валюті № 23 від 09 травня 2024 року підтверджується факт переказу покупцем на рахунок продавця коштів в сумі 12203,14 доларів США у якості оплати за товар згідно з рахунком-проформою № 1/MC/05/2024 від 07 травня 2024 року.
Після 100% передоплати продавець відвантажив товар, надавши інвойс № FS 1/MС/05/2024 від 10 травня 2024 року на товар на суму 12203,14 доларів США. Валюта контракту - євро, ціна товару за домовленістю сторін складає 12203,14 доларів США, чим фактично визначено митну вартість товару. Також продавцем було надано пакувальний лист.
З метою розмитнення товару, що був отриманий відповідно до умов згаданого контракту, приватне підприємство "ЦЕНТР-СКЛО" разом з електронною митною декларацією № 24UA401020027167U0 від 15 травня 2024 року подало митному органу наступні документи: пакувальний лист від 10 травня 2024 року, рахунок-проформу 1/МС/05/2024 від 07 травня 2024 року, рахунок-фактуру (інвойс) FS1/МС/05/2024 від 10 травня 2024 року, автотранспортну накладну від 10 травня 2024 року, декларацію про походження товару FS1/MC/05/2024, банківський платіжний документ, що стосується товару № 23 від 09 травня 2024 року, банківський платіжний документ, що стосується товару від 09 травня 2024 року, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги Т/05/2024/00061 від 09 травня 2024 року, документи, що підтверджує вартість перевезення товару від 10 травня 2024 року, прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 07 травня 2024 року, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 3-3/369 від 14 травня 2024 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 13/06/23 від 13 червня 2023 року, договір про надання послу митного брокера від 30 липня 2021 року, договір (контракт) про перевезення № 01/2023 від 20 квітня 2023 року, договір (контракт) про перевезення (заявка № 04/24) від 08 травня 2024 року.
Враховуючи положення частини 3 статті 53 Митного кодексу України, митним органом направлено декларанту електронне повідомлення щодо витребування додаткових документів.
Проте, декларант відмовився надавати додаткові документи.
За результатами розгляду поданих документів митним органом 15 травня 2024 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА401000/2024/000155/2, згідно з яким скориговано вартість товару.
Підставами для коригування митної вартості ввезеного товару слугувало наступне: 
1) згідно з пунктом 3 зовнішньоекономічного договору № 13/06/23 від 13 червня 2023 року "у платіжному дорученні покупець вказує назву покупця і номер рахунку/рахунку-проформи, на підставі яких здійснюється оплата". При цьому у призначенні платежу поданої до митного оформлення платіжної інструкції № 23 від 09 травня 2024 року зазначено посилання виключно на зовнішньоекономічний договір № 13/06/23 від 13 червня 2023 року. Валюту було куплено відповідно до наданих заявок на купівлю валюти на товар – скло.
2) в наданому висновку державного підприємства "Держзовнішінформу" № 3-3/369 від 14 травня 2024 року експертом зроблено висновки щодо вартості товару на підставі отриманого листа від відправника товару, проаналізовано мережу Інтернет, однак експертом було проаналізовано сайти на китайському ринку, що ніяк не може підтвердити ціну продажу в країні придбання – Польщі. Також в результаті дослідження експерт дійшов висновку, що ціни "можуть становити…", а не "становлять….".
Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, а подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості, тому, на думку відповідача, відповідно до пунктів 2, 3 статті 58 Митного кодексу України застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 Митного кодексу України. 
При цьому митна вартість не може бути визначена за другорядними методами (статті 59 та 60 Митного кодексу України) у зв`язку з відсутністю у митного органу інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, що були оформлені у митному відношенні. Визначити митну вартість за другорядними методами (статті 62 та 63 Митного кодексу України) неможливо з причин відсутності у митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. 
Відтак, митний орган дійшов висновку, що митну вартість слід визначити за резервним методом. 
За основу для коригування митної вартості оцінюваного товару взято митну вартість подібного товару, митне оформлення якого завершено, а саме за електронною митною декларацією від 11 липня 2023 року № UA100380/2023/609914, за якою оформлено товар - дзеркала скляні, без рам в листах розміром товщиною 4мм.: дзеркала скляні без рам 3300х2140 мм, товщ. 4 мм-536,712метр.; упаковані в 2 уп. по 38 шт. Виробник: RIDER GLASS CO.LTD; Торговельна марка :немає даних; Країна виробництва : CN;» та складає 1,01 дол. США за кг.
У зв`язку із прийняттям згаданого вище рішення про коригування митної вартості товарів митним органом сформовано і картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA401020/2024/000652.
Надаючи правову оцінку рішенням митного органу, що оскаржуються, суд зважає на таке.
Статтею 1 Митного кодексу України (надалі - МК України) визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 МК України).
Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частин 1, 2, 4 пункту 1 частини 6 статті 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.
У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.
Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 МК України.
Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини 1 статті 4 МК України).
Згідно із статтями 246, 248 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 МК України).
Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами 4 та 5 статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частини 1, 2 статті 52 МК України).
Частинами 1 та 2 статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
З аналізу частин 1, 2 статті 53 МК України слідує, що МК України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Водночас у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частина 3 статті 53 МК України).
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 2 статті 53 МК України визначено перелік документів, якими декларант може підтвердити митну вартість товарів. Разом із тим застосування частини 3 статті 53 МК України (щодо витребовування митним органом додаткових документів) можливе лише за певних умов, що обумовлені цією частиною, а саме: у разі якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому вимога щодо надання додаткового (их) документу (ів) повинна стосуватися виключно лише того (тих) документу (ів), відсутність якого (яких) не дає можливості пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.
На необхідності витребовування лише тих документів, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, що визначені частиною 3 статті 53 МК України, неодноразово вказував і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїх рішеннях.
Таким чином, вимога щодо надання додаткових документів можлива лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому сумніви митного органу вважаються обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, суд доходить висновку, що вимога митного органу надати додаткові документи відповідно до частини 3 статті 53 МК України є безпідставною, адже виявлені митним органом в оскаржуваному рішенні порушення не стосуються саме числових значень складових митної вартості товару.
Окрім наведеного вище, на протиправність рішення про коригування митної вартості ввезеного товару вказує також і наступне.
Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 55 МК України митний орган за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
При цьому у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598).
Отже, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною 2 статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний метод, а також докладну інформацію щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 27 липня 2018 року у справі №809/1174/17, від 05 лютого 2019 року у справі №816/1199/15-а та ряду інших.
На переконання суду, аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору, у рішенні про коригування митної вартості ввезеного товару відповідачем не наведено.
Водночас, приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом, відповідач послався лише на деякі розбіжності (неточності), які не стосуються числового значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Зокрема, в рішенні про коригування митної вартості товарів, що оскаржується, відповідач зазначив наступне. 
1) згідно з пунктом 3 зовнішньоекономічного договору № 13/06/23 від 13 червня 2023 року "у платіжному дорученні покупець вказує назву покупця і номер рахунку/рахунку-проформи, на підставі яких здійснюється оплата". При цьому у призначенні платежу поданої до митного оформлення платіжної інструкції № 23 від 09 травня 2024 року зазначено посилання виключно на зовнішньоекономічний договір № 13/06/23 від 13 червня 2023 року. Валюту було куплено згідно з наданими заявками на купівлю валюти на товар – скло.
2) в наданому висновку державного підприємства "Держзовнішінформу" № 3-3/369 від 14 травня 2024 року експертом зроблено висновки щодо вартості товару на підставі отриманого листа від відправника товару, проаналізовано мережу Інтернет, однак експертом було проаналізовано сайти на китайському ринку, що ніяк не може підтвердити ціну продажу в країні придбання – Польщі. Також в результаті дослідження експерт дійшов висновку, що ціни "можуть становити…", а не "становлять….".
Надаючи оцінку таким доводам митного органу, суд зазначає наступне.
Що ж стосується першого зауваження, що викладене в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, то суд установив, що позивачем до митного органу разом з іншими документами подано відповідну заявку на купівлю іноземної валюти № 27 від 09 травня 2024 року відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті № 23 від 09 травня 2024 року.
В такій заяві зазначено підставу для купівлі іноземної валюти - передоплата за скло, (код 7005), контракт № 13/06/23 від 13.06.2023, інвойс 1/МС/05/2024 від 07.05.2024. 
У платіжній інструкції № 23 від 09 травня 2024 року в призначенні платежу вказано дослівно: "Prepayment glass the kontract 13/06/23 from 13.06.2023", що в перекладі означає "Передоплата за скло № 13/06/23 від 13.06.2023".
Крім того, іноземна компанія "Q-Glasstech Sp Z o.o." листом від 15 травня 2024 року підтвердила отриману оплату в сумі 12203,14 доларів США відповідно до проформи-інвойсу № 1/МС/05/2024 від 07 травня 2024 року згідно з платіжною інструкцією в іноземній валюті № 23 від 09 травня 2024 року.
Відтак, наведені митним органом розбіжності жодним чином не впливають на правильність визначення митної вартості.
Щодо посилань в оскаржуваному рішенні на висновок державного підприємства "Держзовнішінформ" №3-3/369 від 14 травня 2024 року, то такий підготовлений спеціально уповноваженим державним підприємством, яке уповноважене наказом Міністерства економіки України № 608 від 02 травня 2018 року здійснювати моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, досліджувати динаміку цінових процесів на ринках та відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку.
У разі сумнівів щодо змісту висновку відповідач мав би здійснити запит до державного підприємства "Держзовнішінформ" щодо деталізації висновку.
Однак, відповідач обмежився формальними зауваженнями до висновку без спростування суті.
Окрім того, представник позивача цілком обгрунтовано вказує на те, що під час декларування відповідач у повідомленнях взагалі не висловлював зауваження щодо висновку державного підприємства "Держзовнішінформ", а тому в рішенні про коригування митної вартості взагалі не може посилатись на недоліки такого висновку.
Таким чином, суд вважає твердження відповідача про те, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності/неточності та не містять всіх відомостей, які документально підтверджують числове значення заявленої митної вартості товару безпідставними. 
З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини слід дійти висновку, що подані позивачем для митного оформлення товару документи надавали змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару та не надано переконливих доказів, які б підтверджували правомірність прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.
При цьому відповідачем не наведено обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної в оскаржуваному рішенні, ідентичності (схожості) товару, доказу, що ці товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю, не надав підтвердження застосування послідовно всіх методів визначення митної вартості товарів та неможливості застосування кожного попереднього методу.
За наведених вище обставин суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, не було відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товару, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.
Таким чином, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000155/2 від 15 травня 2024 року слід визнати протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Оскільки картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA401020/2024/000652, що оскаржується, сформована у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості товару, що визнане протиправним, а тому така картка відмови теж є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішень, а також докази, надані представником позивача, суд доходить висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якою при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 6056 гривень, що підтверджується платіжними інструкціями № 1/309 від 21 жовтня 2024 року та № 1/317 від 30 жовтня 2024 року.
Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 6056 гривень.
Керуючись статтями 9, 77, 90, 101, 104, 106, 139, 242, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву приватного підприємства "ЦЕНТР-СКЛО" задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000155/2 від 15 травня 2024 року та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA401020/2024/000652.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці на користь приватного підприємства "ЦЕНТР-СКЛО" судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: приватне підприємство "ЦЕНТР-СКЛО" (місцезнаходження: 22400, Вінницька обл., м. Калинівка, вул. Незалежності, буд. 67; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 38628306)
Відповідач: Вінницька митниця (місцезнаходження: 21034, м. Вінниця, вул. Лебединського, буд. 17; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43997544)

Рішення суду в повному обсязі складено 30.01.2026

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович