П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 листопада 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/6638/25	

Перша інстанція суддя Бойко О.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а саме:
- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не застосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2020-2022 роки при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 29 травня 2023 року розрахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком за 2020-2022 роки з урахуванням вже отриманих сум пенсії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року задоволено позов.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
З доводів апеляційної скарги вбачається, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог, так як позивач отримував пенсію за вислугу років та у 2023 році звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком за ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто здійснив перехід на інший вид пенсії, внаслідок чого при призначенні позивачу пенсії за віком правомірно використано середній показник заробітної плати, який використовувався при первинному призначенні пенсії.
Крім того, апелянт зазначає про пропуск позивачем строків звернення до суду.
В свою чергу, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу з доводами про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 28 жовтня 2010 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
При цьому, 29 травня 2023 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком у зв`язку з досягненням 60-річного віку відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вперше.
Відповідачем за поданою заявою та долученими документами переведено позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком при страховому стажі 40 років (враховано по 31 березня 2023 року), середньомісячній заробітній платі 11535,40 грн (коефіцієнт заробітку - 1,55779 х 7405,03 грн - середня заробітна плата за 2014 - 2016 роки), обчисленій за період з 01 липня 2000 року по 31 березня 2023 року за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 29 травня 2023 року встановлено на рівні 4788,86 грн, де: розмір пенсії за віком - 4614,19 грн; доплата за 10 років понаднормативного стажу - 107,40 грн; підвищення у зв`язку з зростанням середньої заробітної плати - 67,27 грн. 
На звернення позивача від 17 лютого 2025 року пенсійний орган листом від 03 березня 2025 року № 5469-4669/В-02/8-1500/25 повідомив, що оскільки позивач отримувала з 28 квітня 2010 року пенсію за вислугу років, то для врахування середньомісячної заробітної плати за 2020-2022 роки підстав немає.
Не погоджуючись із незастосуванням відповідачем при перерахунку пенсії показника середньої заробітної плати за три попередніх роки (2020-2022), позивач звернувся до суду із даним позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як відповідачем не доведено правомірності своєї бездіяльності у межах спірних правовідносин, з чим частково погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Згідно ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Згідно ч. 3 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Згідно ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Згідно ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності бездіяльності пенсійного органу щодо застосування показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передували року призначення нового виду пенсії за віком, відповідно до положень ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В даному випадку, з 29 травня 2023 року позивачу, який отримував пенсію по вислузі років згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення», призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому, після призначення пенсії за віком на підставі ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач, вважаючи, що у нього наявне право на перерахунок призначеної пенсії за віком, з урахуванням показників середньої заробітної плати в Україні за три попередні роки (2020, 2021, 2022) перед призначенням пенсії, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Між тим, з аналізу ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що при обрахунку розміру пенсії за віком застосовується розмір заробітної плати (доходу), для визначення якого, зокрема застосовується розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
В даному випадку, як встановлено судом першої інстанції, пенсію позивачу за віком у 2023 році призначено із застосуванням середнього показника заробітної плати за 2014-2016 роки.
З іншого боку, колегія суддів зазначає, що положеннями ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок призначення пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії, призначеного за ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на інший.
При цьому, законодавцем визначено, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої положеннями ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В свою чергу, колегія суддів вважає, що у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, так як попередню пенсію позивач отримував відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
Тому, колегія суддів вважає, що при призначенні пенсії позивачу за ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.
В даному випадку, вказаний висновок колегії суддів відповідає правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 16 червня 2020 року (справа № 127/7522/17), у постанові від 08 лютого 2024 року (справа № 500/1216/23).

З іншого боку, щодо доводів апеляційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до суду, з урахуванням доводів відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає наступне.
Так, право громадян на перерахунок раніше призначених пенсії не є абсолютним і його захист може бути обмеженим строком звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.
Між тим, згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
В даному випадку, позивачем подано даний позов до Одеського окружного адміністративного суду 05 березня 2025 року, а тому колегія суддів вважає, що позивачем пропущено встановлений 6-місячний строк звернення до суду з вимогами про здійснення перерахунку пенсії з 29 травня 2023 року.
В свою чергу, колегія суддів не приймає доводів позивача, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо дотримання позивачем строків звернення до суду, оскільки колегія суддів вважає, що пенсія є щомісячним платежем, розмір якого був відомий позивачу на момент виникнення спірних правовідносин.
При цьому, колегія суддів вважає, що право позивача на перерахунок пенсії може бути захищено судом з 05 вересня 2024 року, тобто в межах 6-місячного строку звернення до суду.
Таким чином, рішення суду першої інстанції про задоволення позову за період з 29 травня 2023 року по 04 вересня 2024 року підлягає скасуванню, із залишенням без розгляду позовних вимог за цей період на підставі положень ч. 3 ст. 123 КАС України.
Керуючись ст.ст. 123, 308, 311, 317, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Частково задовольнити апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року, в частині висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за період з 29 травня 2023 року по 04 вересня 2024 року.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії за період з 29 травня 2023 року по 04 вересня 2024 року - залишити без розгляду.
В решті, залишити без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

            Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
            Судді	  	А.В. Крусян    О.А. Шевчук