ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 22-ц/821/73/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа № 712/6529/25 Категорія: 331030000 	Стеценко О. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Сіренко Ю.  В. 	

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року 

м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

Сіренка Ю.В., Василенко Л.І., Фетісової Т.Л., 

секретар: Любченко Т.М.,

учасники справи:

заявник – ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи – Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу – Міністерство оборони України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2025 року (у складі судді Стеценко О.С.) у справі за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила визнати померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_2 на території населеного пункту Зарічне-Торське, Лиманської міської територіальної громади, Краматорського району, Донецької області за обставин, що загрожували йому смертю при виконанні військового обов`язку в бою за свободу і незалежність України внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.
В обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона є дружиною ОСОБА_3 .
08.03.2022 ОСОБА_3 було призвано на військову службу за загальною мобілізацією на особливий період.
20.04.2022 заявницю було сповіщено про те, що її чоловік, старший механік-водій 1 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 17.04.2022 у смузі н.п. Зарічне-Торське висота 137, в результаті обстрілу під час виконання бойового завдання по виявленню та знищенню сил противника зник безвісти.
Черкаським РУП ГУНП в Черкаській області розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12022250310001383 від 13.07.2022 по факту зникнення безвісти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потерпілою у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_1 .
Заявниця ОСОБА_1 отримує виплату грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_3 .
Оголошення померлим ОСОБА_3 заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця та оформлення спадщини.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.09.2025 заяву задоволено.
Оголошено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця загиблим (померлим) під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини.
Датою смерті ОСОБА_3 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті – н.п. Зарічне-Торське, Краматорського району, Донецької області.
Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що наведені у заяві ОСОБА_1 обставини, в сукупності з наданими суду доказами, дають підстави зробити вірогідне припущення про смерть громадянина ОСОБА_3 при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, оскільки останній пропав безвісти за обставин, що загрожували його смерті.
Судом першої інстанції відхилено посилання представника Міністерства оборони України про необхідність очікування спливу шести місяців після завершення воєнного стану та зазначено, що в населеному пункті Зарічне та в населеному пункті Торське активні бойові дії закінчились 31.12.2022, а відтак суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Міністерством оборони України було подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.09.2025 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення у справі.
Зазначає, що станом на день звернення з даною заявою до суду наявні неоднозначні обставини зникнення безвісти ОСОБА_3 , а саме дата зникнення безвісти та населений пункт, у зв`язку з чим є неможливим оголошення фізичної особи померлою.
01.12.2025 на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 – адвоката Мотальової-Кравець В.Ю. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.09.2025 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Зазначає, що на території ймовірної загибелі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , активні бойові дії закінчилися 31.12.2022, тобто минуло майже три роки від дня закінчення активних бойових дій на місцевості його ймовірної загибелі.
Також зазначає, що в Акті службового розслідування зазначено не різні населені пункти, а смугу між населеним пунктом Зарічне та населеним пунктом Торське.
Вважає, що смерть ОСОБА_3 доведена та підтверджується безпосередньо Актом службового розслідування, що міститься в матеріалах даної справи. 
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, представника заявника - адвоката Мотальову-Кравець В.Ю., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів доходить таких висновків.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 23.07.1994 зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу – ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 25).
З довідки від 10.03.2022 № 100/94, виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що ОСОБА_3 , 1970 року народження, 08.03.2022 призваний на військову службу за загальною мобілізацією на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.03.2022 № 19 (т. 1 а.с. 21).
17.04.2022 в смузі н.п. Зарічне-Торське – висота 137, в результаті обстрілу під час виконання бойового завдання по виявленню та знищенню сил противника, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісти, про що зазначено у сповіщенні № 254 від 20.04.2022, виданого Військовою частиною НОМЕР_1 , та сповіщенні № 20 від 06.07.2022, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 26, 27).
Відповідно до довідки № 4177 від 27.09.2022 ОСОБА_3 , який проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 03 квітня по 04 травня 2022 року (т. 1 а.с. 16).
13.07.2022 на підставі заяви ОСОБА_1 слідчим Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022250310001383, правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 115 КК України (т. 1 а.с. 8).
Листом ІНФОРМАЦІЯ_5 № 116/3/15694 від 15.07.2022 повідомлено, що за фактом зникнення ОСОБА_3 було проведено службове розслідування, результати якого були затверджені наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 30 від 30.04.2022 і було підтверджено статус ОСОБА_3 як зниклого безвісти. Також зазначено, що провести пошук на позиціях, де було втрачено зв`язок з ОСОБА_3 , неможливо, оскільки вони перебувають на непідконтрольній Україні території (т. 1 а.с. 11).
З відповіді Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, від 02.04.2025 вбачається, що інформація про фактичне місцезнаходження, перебування в полоні або загибель ОСОБА_3 відсутня (т. 1 а.с. 13-14).
Також, на виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.06.2025, Військовою частиною НОМЕР_1 надано копії матеріалів службового розслідування по факту зниклого безвісти військовослужбовця солдата ОСОБА_3 в районі населених пунктів Зарічне-Торське Донецької області 17.04.2022 (т. 1 а.с. 110-129).
Відповідно до Акта службового розслідування від 16.09.2022 військовослужбовець 1 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 вважається зниклим безвісти 17.04.2022 в районі населених пунктів Зарічне-Торське Донецької області (т.1 а.с. 113-116).
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України не є вичерпним.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
– факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
– встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
– заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
– чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Необхідність звернення із заявою про встановлення факту фізичної особи померлою у даній справі ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що через відсутність документів на підтвердження загибелі її чоловіка ОСОБА_3 , під час виконання ним обов`язків військової служби у Збройних Силах України, заявниця позбавлена можливості оформити спадщину, а також реалізувати право на отримання відповідної грошової допомоги, яка виплачується родинам загиблих військовослужбовців.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 (справа № 755/11021/22) оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, Закон України «Про правовий режим воєнного стану» та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України. 
Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України, є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» район воєнних (бойових) дій – це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Бойові дії – це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Основними видами бойових дій є оборона та наступ.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи.
Аналогічний висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 31.05.2023 у справі № 177/11/20, від 07.11.2023 у справі № 607/159/23.
У постановах від 26.04.2023 у справі № 337/3725/22, від 29.03.2023 у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Верховний Суд у постанові від 26.02.2024 (справа № 686/9938/23) зазначив, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою.
Частиною 2 ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.
У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Із матеріалів справи вбачається, що 17.04.2022 в результаті тривалих боїв 1 механізована рота 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 змушена була залишити займані позиції. Зі сторони позицій ворога було здійснено постріл танка, який прямим влучанням знищив броньовану машину, якою керував солдат ОСОБА_3 . Внаслідок такого потрапляння бойову машину розірвало на частини.
Дані обставини підтверджуються Актом службового розслідування, Витягом № 223 з Журналу бойових дій, поясненнями військовослужбовців.
З урахуванням вказаних вище обставин, з достатньою вірогідністю підтверджується загибель у бою ОСОБА_3 у вказаному районі воєнних (бойових) дій.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, в населеному пункті Зарічне Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області велися активні бойові дії з 25.02.2022 по 23.04.2022 та з 02.10.2022 по 31.12.2022, а дата завершення тимчасової окупації цієї території з 01.10.2022 по теперішній час.
В населеному пункті Торське Лиманської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області велися активні бойові дії з 25.02.2022 по 16.04.2022 та з 02.10.2022 по 31.12.2022, а дата завершення тимчасової окупації цієї території з 01.10.2022 по теперішній час.
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням приписів ст. 46 ЦК України дійшов обґрунтованого висновку про те, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення ОСОБА_3 загиблим (померлим) під час виконання військового обов`язку із захисту держави України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22, зазначила, що: «приписи ч. 2 ст. 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким», «речення друге ч. 2 ст. 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас, суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи».
У п. 78 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22 зазначено, що «законодавець, формуючи припис речення другого ч. 2 ст. 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»). Зазначене свідчить, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюється без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на неоднозначні обставини зникнення безвісти ОСОБА_3 є безпідставними та спростовуються викладеним вище.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення по суті спору, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди скаржника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, надав належну правову оцінку наданим сторонами доказам, як в підтвердження заявлених вимог так і в їх заперечення, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.09.2025 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2025 року у даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених Цивільним процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено 14 січня 2026 року.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

Л.І. Василенко