ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/355/26 Справа № 175/9201/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Краснокутська Н. С. Суддя у 2-й інстанції - Круподеря Д. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 січня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Круподеря Д.О., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., адвоката Нещерет О.С., розглянувши у відкритому судовому засідання у місті Кривий Ріг, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу адвоката Нещерет О.С. на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
ВСТАНОВИВ:
Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції:
Судом першої інстанції встановлено,26.04.2025 року, об 10:27, водій ОСОБА_1 за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Дружби, біля буд. 70 керував транспортним засобом «ЗАЗ-DAEWOO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) грн., позбавлено права керувати транспортним засобом на строк 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 605,60 грн..

Доводи апеляційної скарги:
З таким судовим рішенням не погодився адвокат Нещерет О.С. та оскаржив в апеляційному порядку з пропуском строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, сторона захисту зазначає, що розгляд справи було проведено без участі ОСОБА_2 , на момент подачі апеляційної скарги останній не отримував копії оскаржуваної постанови.
Про існування оскаржуваної постанови захиснику стало відомо 15.11.2025 року, шляхом перегляду повідомлень в електронному сервісі «Електронний суд».
В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що працівниками патрульної поліції порушено процедуру огляду та порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки останній виявив бажання пройти огляд в медичному закладі, про що свідчить запис у відповідній графі протоколу, але йому було відмовлено. Також ОСОБА_1 не було вручено направлення для проходження огляду в медичному закладі.
Зазначає, що протокол направлення та рапорт поліцейського не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні.

Позиції сторін в суді:
Адвокат Нещерет О.С. в судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити з зазначених в ній підстав.
Особа, щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду до зали судового засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З`ясувавши думку сторони захисту, який не заперечував проти розгляду справи без участі ОСОБА_1 , керуючись вимогами ст. 268 КУпАП, розгляд апеляційної скарги було проведено за його відсутність.

Висновки суду:
Перевіривши матеріали справи, клопотання про поновлення строків на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.
За змістом ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
За змістом положень ч.2 ст.294 КУпАП, строк на апеляційне оскарження постанови судді, пропущений із поважних причин, може бути поновлений особі, яка звертається із відповідним клопотанням.
Відповідно до вимог ст.285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови суду в той же строк вручається або висилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувану постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановлено 29 жовтня 2025 року за участю захисника. Однак судом апеляційної інстанції встановлено, що при оголошенні резолютивної частини постанови захисник не був присутній, більш того в матеріалах справи відсутні відомості про надіслання оскаржуваної постанови учасникам справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази про надіслання оскаржуваної постанови учасникам, а також враховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката Нещерета О.С. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку
Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Крім того, суддя розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справи, оцінивши кожен доказ як окремо, так і в їх сукупності й навести в своєму рішенні висновки за результатами їх дослідження та оцінки щодо відсутності або наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Також слід враховувати, що за практикою ЄСПЛ процесуальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, в силу тяжкості стягнень, які передбачені законом, в плані забезпечення прав особи та стандартів доказування має прирівнюватися до кримінального процесуального законодавства, в тому числі і до додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні.

Частиною 1 ст. 130 КУпАП між іншим передбачена відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають оглядові на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.

Проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі Інструкція).
Відповідно до п. 2 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно із п. 3 розділу 1 Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 6 розділу 1 зазначеної Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько - акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів відбувається у відповідності із розділом ІІ вищезазначеної інструкції.
Оскарженою постановою судді від 29 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР за що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП України.
В обґрунтування вини ОСОБА_1 , суд послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 093009 від 26.04.2025 року, направлення, рапорту та відеозапису. 
З цими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.
Так, з переглянутих апеляційним судом відеозаписів з камер патрульних поліцейських вбачається, що 26 квітня 2025 року працівниками патрульної поліції, зупинено транспортний засіб «ЗАЗ-DAEWOO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Під час спілкування з працівниками поліції у водія виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти огляд у встановленому законом порядку на що останній відмовився. Однак в подальшому на початку складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 погодився на проходження огляду в медичному закладі, однак поліцейські на вказану вимогу не відреагували та продовжили складати протокол. Факт згоди ОСОБА_1 пройти огляд в медичному закладі підтверджений також записом у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, а саме: «… з протоколом не згоден. Згоден їхати в наркологію».
Отже судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 не відмовився від проходження огляду в медичному закладі , та не порушив вимоги п. 2.5 ПДР. Суд апеляційної інстанції вважає, що фактично ситуація відмови водія від проходження огляду у встановленому законом порядку, створена штучно, а працівниками патрульної поліції не було дотримано вимог закону при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням ними Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» . Більш того, повідомлення водію про можливість проходження огляду самостійно є підставою вважати, що поліцейськими було введено ОСОБА_1 в оману. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що поліцейський, діючи на підставі, в межах і спосіб, що передбачені чинним законодавством, не вправі вводити особу в оману, а повинен діяти в межах закону, яким імперативно встановлено, як має діяти поліцейський у випадку виявлення імовірних ознак сп`яніння.
Таким чином, як вище зазначено, приписами КУпАП та Інструкції встановлено, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення є наявність об`єктивної сторони правопорушення. Оскільки в наслідок розгляду справи суду не надано достовірних доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду у встановленому законом порядку, слід зробити висновок про відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення та підстав для складення протоколу, оскільки відсутні ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надано, а суддею суду 1-ї інстанції не наведено в оскарженій постанові об`єктивних, беззаперечних доказів наявності у ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_3 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не є переконливими і достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи.
Отже, вважаю відсутніми в діях ОСОБА_3 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому апеляційні вимоги захисника в цій частині підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції стосовно ОСОБА_3 має бути безумовно скасованою, оскільки прийнята з порушенням вимог КУпАП. 
На підставі вищевикладеного апеляційний суд зазначає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості повинні тлумачитися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що має суттєве значення для вирішення справи по суті, та унеможливлює винесення постанови про визнання правопорушника винним.
Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі належить закрити, якщо судом встановлено, що в діях особи у відношенні якої, складено протокол про адміністративні правопорушення, відсутні склад і подія адміністративного правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити, а постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката Нещерет Олександра Сергійовича про поновлення строку на апеляційне оскарження – задовольнити.
Поновити адвокату Нещерет Олександру Сергійовичу строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Нещерет Олександра Сергійовича на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП – задовольнити.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: