ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

30 січня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/2446/25	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позов ОСОБА_1 (далі – позивач), в інтересах якого діє адвокат Бондар Валерій Миколайович (далі – представник позивача), до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі – відповідач-1, ВЧ НОМЕР_1 ), НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_3 ) (далі – відповідач-2, ВЧ НОМЕР_3 ), в якому представник позивача просить:
- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року та 19 червня 2025 року по 18 грудня 2025 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік», статтею 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік», статтею 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році та статтею 7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році, статтею 7 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 року на відповідні тарифні коефіцієнти;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_3 здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу всі види грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року та 19 червня 2025 року по 18 грудня 2025 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік», статтею 7 Закону України від 15 грудня 2020 року № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік», статтею 7 Закону України від 02 грудня 2021 року № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році та статтею 7 Закону України від 03 листопада 2022 року № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році, статтею 7 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 року на відповідні тарифні коефіцієнти з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023, 2025 роки, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року та 01 січня 2025 року;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_3 здійснити перерахунок і виплату позивачу, отриманих у 2020, 2021,2022,2023,2025 роках, грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого 01 січня 2020, 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року та 01 січня 2025, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо не застосування січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);
- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо недоплати позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн в місяць за період з 01 березня 2018 року по 25 серпня 2021 року відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та доплату позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн в місяць за період з 01 березня 2018 року по 25 серпня 2021 року відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;
- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_3 щодо недоплати позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн в місяць за період з 25 серпня 2021 року по 18 грудня 2025 року відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_3 здійснити перерахунок та доплату позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн в місяць за період з 25 серпня 2021 року по 18 грудня 2025 року відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки без урахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу недоплачену матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для її обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат;
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2021-2025 роки без урахування індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_3 здійснити позивачу перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2021-2025 роки з урахування індексації грошового забезпечення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що він з 24 травня 2004 року по сьогодні проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_3 .
10 серпня 2025 року позивач звернувся за наданням правничої допомоги для з`ясування особливостей соціального захисту військовослужбовців та деяких питань порядку проходження військової служби та особливостей нарахування грошового забезпечення під час проходження військової служби.
Як з`ясувалося, ВЧ НОМЕР_3 проводила нарахування та виплату грошового забезпечення, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, тобто без врахуванням положень пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у редакції, чинній з 29 січня 2020 року.
11 серпня 2025 року було відправлено адвокатський запит на розгляд начальника ВЧ НОМЕР_3 для перерахунку та виплати позивачу в добровільному порядку усіх видів грошового забезпечення за період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року та з 19 червня 2025 року по 11 серпня 2025 року.
15 серпня 2025 року була отримана відповідь від ВЧ НОМЕР_3 , в якій зазначено, що немає підстав для здійснення перерахунку грошового забезпечення позивачу.
14 грудня 2025 року було направлено запит до Галузевого державного архіву ДПСУ для отримання довідок грошового забезпечення позивача з 2014 року по жовтень 2021 року.
17 грудня 2025 року надана відповідь Галузевим державним архівом ДПСУ від 17 грудня 2025 року № 04.4.1/2807-25 Вих., в якій зазначено, що документи від НОМЕР_4 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_5 ) за 2020 рік та НОМЕР_6 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ) за 2020-2021 роки на зберігання до Галузевого державного архіву Держприкордонслужби України не надходили, за інші вказані періоди були надані довідки грошового забезпечення.
У результаті реорганізації шляхом приєднання повноваження ІНФОРМАЦІЯ_2 Військова частина НОМЕР_5 припинені, та перейшли до ІНФОРМАЦІЯ_3 (ВЧ НОМЕР_1 ).
При проходженні позивачем військової служби відповідачами грошове забезпечення здійснювалось у меншому розмірі. Таку бездіяльність відповідачів позивач вважає порушенням його права на належне грошове забезпечення та соціальний захист, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ВЧ НОМЕР_1 і ВЧ НОМЕР_3 у січні 2025 року подали відзиви на позовну заяву, вказуючи на те, що правових підстав для задоволення позову немає, а тому просить відмовити в його задоволенні.
Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою суду від 25 грудня 2025 року роз`єднано позовні вимоги у цій справі.
Ухвалою суду від 13 січня 2026 року поновлено ВЧ НОМЕР_3 строк на подання відзиву на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвалою суду від 13 січня 2026 року зобов`язано ВЧ НОМЕР_3 протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали надати суду належним чином засвідчені копії наказів щодо проходження військової служби позивачем у ВЧ НОМЕР_3 у період з квітня 2022 року по липень 2023 року; пояснення щодо невиплати позивачу грошового забезпечення у період з квітня 2022 року по липень 2023 року.
ВЧ НОМЕР_3 суду надані додаткові пояснення від 16 січня 2026 року, в яких зазначено, що відповідно до наказу № 88-ОС від 26 лютого 2022 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 було знято з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини. Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 27 березня 2022 року № 119-ОС позивачу було призупинено військову службу. Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 07 серпня 2023 року № 681-ОС старшому лейтенанту ОСОБА_1 було продовжено військову службу та поновлено на всіх видах забезпечення з 26 березня 2022 року. Вказує, що за період з квітня 2022 по липень 2023 року позивачу було виплачено грошове забезпечення у повному розмірі. Особисті картки на грошове забезпечення, архівні відомості за спірний період та розрахунковий лист за вересень 2023 року наявні в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали судової справи в електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_8 від 07 вересня 2023 року, виданим ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ОСОБА_1 у період з 01 лютого 2018 року по 02 грудня 2019 року проходив службу у Військовій частина НОМЕР_5 ( НОМЕР_4 прикордонний загін з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) Державної прикордонної служби України, з 30 квітня 2015 року по 31 січня 2018 року та з 25 лютого 2020 року по 06 жовтня 2021 року проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 з місцем дислокації – АДРЕСА_2 ), з 07 жовтня 2021 року проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_3 , що підтверджується службовим посвідченням НОМЕР_9 від 17 серпня 2023 року, довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 04 січня 2026 року № 08/44/26-Вн, витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 жовтня 2021 року № 766-ОС «По особовому складу», витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 07 жовтня 2021 року № 461-ОС «Про особовий склад».
Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 жовтня 2021 року № 766-ОС «По особовому складу» старшого лейтенанта ОСОБА_1 , заступника начальника НОМЕР_6 прикордонної застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_7 », який вибуває для подальшого проходження служби у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку із вибуттям для подальшого проходження служби до НОМЕР_2 прикордонного загону, з 06 жовтня 2021 року. Щорічну основну відпустку за 2021 рік використав у кількості 30 діб. Грошову допомогу для оздоровлення за 2021 рік не отримував, матеріальну допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік не отримував.
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 07 жовтня 2021 року № 461-ОС «Про особовий склад» старшого лейтенанта ОСОБА_1 , зарахованого у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону наказом ІНФОРМАЦІЯ_8 від 25 серпня 2021 року № 443-ОС, який прибув для подальшого проходження військової служби із НОМЕР_6 прикордонного загону, зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення з 07 жовтня 2021 року.
Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 26 лютого 2022 року № 88-ОС «Про особовий склад» старшого лейтенанта ОСОБА_1 , першого заступника начальника НОМЕР_10 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування, який 24 лютого 2022 року самовільно залишив військову частину, знято з усіх видів забезпечення.
Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 27 березня 2022 року № 119-ОС «Про особовий склад» старшому лейтенанту ОСОБА_1 , першому заступнику начальнику 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування, який самовільно залишив військову частину, дезертирував з Державної прикордонної служби України, призупинено військову службу з 26 березня 2022 року.
Згідно з витягом з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 07 серпня 2023 року № 681-ОС «Про особовий склад», старшому лейтенанту ОСОБА_1 , стосовного якого закрито кримінальне провадження, продовжено військову службу, поновлено на всіх видах забезпечення з 26 березня 2022 року.
Відповідно до особистих карток грошового забезпечення за 2015-2018 роки, архівних відомостей за 2015-2017 роки та за січень, лютий 2018 роки, які були надані ВЧ НОМЕР_1 і позивачем з Галузевого Державного архіву, довідки-розрахунку індексації грошового забезпечення ВЧ НОМЕР_1 від 07 січня 2026 року № 12, позивачу виплачено:
- індексацію грошового забезпечення у грудні 2015 року – 477,51 грн, у 2016 році – не виплачувалась, у 2017 році – не виплачувалась, у грудні 2018 року – 71,08 грн (базовий місяць – травень 2015 року, листопад 2017 року, березень 2018 року);
- щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, у лютому 2016 року – 3538,50 грн, з березня 2016 року по травень 2016 року – 3766,50 грн щомісяця, з червня 2016 року по жовтень 2017 року – 4119,00 грн щомісяця, у листопаді 2017 року – 4155,40 грн, у грудні 2017 року – 4307,10 грн, у січні 2018 року – 4338,13 грн, у лютому 2018 року – 4393,92 грн;
- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у березні 2016 року у розмірі 950,00 грн, у вересні 2017 року – 950,00 грн;
- грошову допомогу на оздоровлення у квітні 2016 року у розмірі 6277,50 грн, у березні 2017 року – 6865,00 грн.
Згідно з особистими картками грошового забезпечення за 2020-2021 роки та архівними відомостями за 2020-2021 роки посадовий оклад позивача складає: березень 2020 року – 5360,00 грн, квітень 2020 року – 2983,10 грн, з травня 2020 року по березень 2021 року – 4230,00 грн щомісяця, квітень 2021 року – 7246,13 грн, з травня 2021 року по вересень 2021 року – 4510,00 грн щомісяця; оклад за військове звання з березня 2020 року по грудень 2020 року – 1200,00 грн щомісяця, з березня 2018 року по червень 2022 року – 530,00 грн щомісяця, у липні 2022 року – 205,16 грн. ОСОБА_1 виплачено грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік у грудні 2020 року – 16605,90 грн, грошова допомога на оздоровлення у 2021 ріці та матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань у 2020 та 2021 роках не виплачувалась.
Відповідно до особистих карток грошового забезпечення за 2021-2025 роки та архівних відомостей за 2021-2025 роки позивачу виплачено ВЧ НОМЕР_11 :
- грошову допомогу на оздоровлення у грудні 2021 року у розмірі 17449,20 грн, у листопаді 2023 року – 30661,00 грн, у лютому 2024 року – 37119,00 грн, у травні 2025 року – 38540,25 грн;
- матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань у листопада 2023 року у розмірі 1905,00 грн, у червні 2024 року – 1905,00 грн, у грудні 2025 року – 38692,50 грн;
- індексацію грошового забезпечення з листопада 2021 року по грудень 2021 року у розмірі 540,03 грн щомісяця, у листопаді 2024 року – 520,80 грн, у грудні 2024 року – 254,35 грн, з липня 2025 року по грудень 2025 року – 133,23 грн щомісяця.
У листі від 15 серпня 2025 року № 09/15198-25-вих на адвокатський запит від 11 серпня 2025 року № 1-25 ВЧ НОМЕР_3 повідомила представника позивача, що посадові оклади та оклади за військовим званням військовослужбовцям розраховувалися відповідно до вимог пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року у розмірі 1762,00 грн. Підстави для здійснення перерахунків відсутні.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 9 Закону України від 20 листопада 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі – Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою-третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – постанова № 704) затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 6 постанови № 704 передбачено виплачувати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу надбавки та доплати, які визначаються в розмірі відсотків від посадового окладу.
Пунктом 4 постанови № 704 (у редакції на час її прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі – постанова № 103) у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.»
Отже, з 01 березня 2018 року Урядом України запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме – розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 (далі – постанова № 481), яка набрала чинності 20 травня 2023 року, змінено пункт 4 постанови № 704, а саме встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762,00 грн та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, з дня набрання чинності постановою № 481 (20 травня 2023 року) Кабінетом Міністрів України замість розрахункової величини «прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року» запроваджено сталу розрахункову величину для посадового окладу та окладу за військове звання 1762 грн.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови № 103, яким, зокрема в пункт 4 постанови № 704 були внесені зміни.
За вказаних обставин, пункт 2 постанови № 481, в частині внесення змін до пункту 4 постанови № 704, втратив чинність 18 червня 2025 року.
Таким чином, у період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, а також з 19 червня 2025 року включно розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Згідно із пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності з 01 січня 2017 року, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Таким чином, оскільки пункт 3 розділу ІІ Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ є чинним та має вищу юридичну силу ніж пункт 4 постанови № 704, у редакції до внесення змін постановою № 103, суд вважає, що для обчислення розміру посадового окладу, окладу за військовими (спеціальними) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу підлягає застосуванню, як розрахункова величина, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року.
У період з 20 травня 2023 року до 18 червня 2025 року розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру сталої величини – 1762,00 грн, а не із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Також суд зважає, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
Так пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2018 року.
Проте Закони України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про державний бюджет України на 2025 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, на 2020, 2021, 2022, 2023, 2025 роки відповідно, не містять.
Тобто положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно із цією Постановою, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року до 01 січня 2020 року – набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.
Отже з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що в період з 29 січня 2020 року до 19 травня 2023 року та з 19 червня 2025 року положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу – Законам України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Держаний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2025 рік» із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Суд зауважує, що оскільки у період з 29 січня 2020 року по 19 травня 2023 року включно та з 19 червня 2025 року діє первинна редакція пункту 4 постанови № 704, то право на перерахунок розміру грошового забезпечення за цей період є беззаперечним.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01 січня 2020 року – 2102,00 грн, з 01 липня – 2197,00 грн, з 01 грудня – 2270,00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01 січня – 2270,00 грн, з 01 липня – 2379,00 грн, з 01 грудня – 2481,00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01 січня – 2481,00 грн, з 01 липня – 2600,00 грн, з 01 грудня – 2684,00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну для працездатних осіб – 2684,00 грн.
Статтею 7 Закону України від «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 01 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб – 3028,00 грн та прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, у розмірі 2102,00 грн.
Щодо установлення у статтях 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 01 січня – 2102,00 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Законом України від 15 липня 1999 року № 966-ХІV «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум – це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
На переконання суду, перелік основних соціальних і демографічних груп населення, викладений у цьому Законі є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Водночас, Законами України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, зокрема, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 01 січня – 2102,00 грн.
Таким чином, законодавцем фактично розширено перелік основних соціальних і демографічних груп населення та встановлено окремі розміри прожиткового мінімуму для працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами. При цьому, розмір прожиткового мінімуму для вказаних категорій осіб встановлено у розмірі меншому, ніж прожитковий мінімум для працездатних осіб.
Судом установлено, що позивач проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , а саме: з 01 лютого 2018 року по 02 грудня 2019 року проходив службу у Військовій частина НОМЕР_5 ( НОМЕР_4 прикордонний загін з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) Державної прикордонної служби України, з 30 квітня 2015 року по 31 січня 2018 року; з 25 лютого 2020 року по 06 жовтня 2021 року проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 з місцем дислокації АДРЕСА_2 ), у ВЧ НОМЕР_3 з 07 жовтня 2021 року по теперішній час.
Зважаючи на вище наведені положення законодавства та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивачу безпідставно в період з 25 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 01 січня 2021 року по 06 жовтня 2021 року, з 07 жовтня 2021 року 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року та з 19 червня 2025 року по 18 грудня 2025 року не здійснено нарахування посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року, на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року та 01 січня 2025 року.
З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку щодо виходу за межі позовних вимог щодо проведення саме ВЧ НОМЕР_1 перерахунку місячного грошового забезпечення позивача за період з 25 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року, з 01 січня 2021 року по 06 жовтня 2021 року, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня 2020 року та 01 січня 2021 року, підлягають задоволенню у спосіб застосування прожиткового мінімуму, визначеного станом на 01 січня 2020 року та 01 січня 2021 року відповідно, ВЧ НОМЕР_3 перерахунку місячного грошового забезпечення позивача за період з 07 жовтня 2021 року 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року та з 19 червня 2025 року по 18 грудня 2025 року, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня 2021 року, 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року та 01 січня 2025 року, підлягають задоволенню у спосіб застосування прожиткового мінімуму, визначеного станом на 01 січня 2020 року та 01 січня 2021 року відповідно.
За положеннями Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306 (далі – Інструкція № 558), грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату. За службу понад установлений службовий час, у дні відпочинку, святкові, вихідні та неробочі дні грошове забезпечення військовослужбовцям додатково не виплачується. Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається, ураховуючи кількість календарних днів у цьому місяці.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення (далі – допомога) в розмірі місячного грошового забезпечення. Допомога надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникові (командирові) – на підставі наказу начальника вищого рівня із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Особам офіцерського складу, прийнятим на військову службу за контрактом, а також призваним на військову службу за призовом або на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, громадянам, яких прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу, а також призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період допомога для оздоровлення надається в разі, якщо в році її отримання військовослужбовець має право на щорічну основну відпустку незалежно від її тривалості.
Розмір допомоги визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім одноразових додаткових видів та винагород), які військовослужбовець отримує за займаною ним штатною посадою на день видання наказу про надання цієї допомоги.
Із матеріалів справи вбачається, що ВЧ НОМЕР_1 у 2020 році позивачу виплачувалась грошова допомога для оздоровлення, у 2021 році – не виплачувалась.
Отже, позовна вимога про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 провести позивачу перерахунок та виплату допомоги для оздоровлення за період з 25 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, підлягає задоволенню.
Разом з цим, суд зазначає, що оскільки у період з 01 січня 2021 року по 06 жовтня 2021 року ВЧ НОМЕР_1 грошова допомога для оздоровлення позивачу не виплачувалась, то у цій частині позовних вимог позивачу треба відмовити через відсутність об`єкта порушеного права.
Також із матеріалів справи вбачається, що ВЧ НОМЕР_3 у 2021 році позивачу виплачувалась грошова допомога для оздоровлення.

Отже, позовна вимога про зобов`язання ВЧ НОМЕР_3 провести позивачу перерахунок та виплату допомоги на оздоровлення за період з 07 жовтня 2021 по 31 грудня 2021 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, підлягає задоволенню.
Разом з цим, суд зазначає, що оскільки у період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, з 19 червня 2025 року по 18 грудня 2025 року ВЧ НОМЕР_3 грошова допомога на оздоровлення позивачу не виплачувалась, то в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити через відсутність об`єкту порушеного права.
Також в Інструкції № 558 визначено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі – матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги щороку встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.
Матеріальна допомога надається військовослужбовцю на підставі рапорту, який подається за командою. Питання щодо виплати матеріальної допомоги військовослужбовцям розглядаються комісією, склад якої затверджується наказом начальника (командира) органу Держприкордонслужби. Рішення комісії оформлюється протоколом, який затверджується начальником (командиром) органу Держприкордонслужби, і разом з рапортами військовослужбовців передається до фінансово-економічного підрозділу для виплати матеріальної допомоги. Матеріальна допомога військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби або органом, у якому військовослужбовець перебуває на фінансовому забезпеченні.
Розмір матеріальної допомоги визначається на день затвердження протоколу.
Судом установлено, що у спірний період ВЧ НОМЕР_3 позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань у грудні 2025 року у розмірі 38692,50 грн.
Отже, позовна вимога про зобов`язання ВЧ НОМЕР_3 провести позивачу перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за період з 19 червня 2025 року по 18 грудня 2025 року, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року, підлягає задоволенню.
Разом з цим, суд зазначає, що оскільки ВЧ НОМЕР_1 у період з 25 лютого 2020 року по 06 жовтня 2021 року та ВЧ НОМЕР_3 в період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, з 19 червня 2025 року по 18 грудня 2025 року ВЧ НОМЕР_3 матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань не виплачувалась, то в цій частині позовних вимог позивачу треба відмовити через відсутність об`єкта порушеного права.
Щодо індексації грошового забезпечення суд зазначає наступне.
У статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі – Закон № 1282-XII) визначено, що:
- індексація грошових доходів населення – це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;
- індекс споживчих цін – це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;
- поріг індексації – це величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, і які не мають разового характеру, у тому числі й оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 3 Закону № 1282-XII визначено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Відповідно до статті 4 Закону № 1282-XII:
- індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (частина перша);
- обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (частина друга);
- для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті (частина третя);
- підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частина четверта).
Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Частиною другою статті 6 Закону № 1282-XII визначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 8 Закону № 1282-XII перегляд розмірів державних соціальних гарантій та гарантій оплати праці відповідно до умов, визначених цим Законом, здійснюється уповноваженими на це органами протягом місяця, у якому виникли підстави для перегляду.
За наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.
Відповідно до пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі – Порядок № 1078 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):
- індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (абзац перший);
- у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії (абзац другий);
- частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає (абзац п`ятий);

- сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац шостий);
- у разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається із розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу (абзац сьомий).
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Пунктом 14 Порядку № 1078 визначено, що роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.
З вищевикладеного слідує, що індексація оплати праці (грошового забезпечення) є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, які мають систематичний (щомісячний) характер.
За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, проведення якої не залежить від волевиявлення роботодавців чи працівників.
Нормами Закону № 1282-XII та пункту 11 Порядку № 1078 визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.
Отже, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.
Тобто, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на такі цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.
Згідно з пунктом 10-2 Порядку № 1078, який застосовується з 01 грудня 2015 року, для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Отже, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з 01 грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Пункт 5 Порядку № 1078, який застосовується з 01 грудня 2015 року в редакції, яка діяла до 15 березня 2018 року, передбачав:
- у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абзац перший);
- обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац третій);
- якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий);
- у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац п`ятий).
Вказане свідчить, що підставою для встановлення місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
На час виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців (далі – постанова № 1294).
Пунктом 13 постанови № 1294 визначено, що остання набирає чинність з 01 січня 2008 року.
Постанова № 1294 діяла до дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме до 01 березня 2018 року.
Проаналізувавши Постанову № 1294 в період її дії з 01 січня 2008 року до 28 лютого 2018 року (період оскаржуваних правовідносин), суд вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.
Отже, внаслідок незмінності до 01 березня 2018 року посадових окладів військовослужбовців, місяцем для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базовим місяцем) у межах спірних правовідносин за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно є січень 2008 року.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що 09 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі – постанова № 1013).
Пунктом 2 постанови № 1013 були внесені зміни до Порядку № 1078. Відповідно до Пояснювальної записки до проєкту зазначеного акта, ці зміни передбачали:
- здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник;
- зменшення розміру індексації заробітної плати у разі підвищення тарифних ставок (окладів), якщо розмір їх підвищення не перевищує величину індексації (чинний механізм передбачає зменшення індексації не тільки при підвищенні тарифних ставок (окладів), а і у разі збільшення доплат та надбавок, що призводить до нарахування різних сум індексації для працівників, які займають однакові посади).
Окрім викладеного, пунктами 1, 3 постанови № 1013 було установлено, що:
- підвищуються посадові оклади з 01 грудня 2015 року працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери;
- підвищуються з 01 грудня 2015 року на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постановами Уряду;
- у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено відповідними розпорядженнями й постановами Уряду;
- міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;
- для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення.
Отже, постановою № 1013 з 01 грудня 2015 року були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається із січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв зі змінами, внесеними постановою № 1013.
Отже, січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації саме заробітної плати працівникам, яким були підвищені оклади з 01 грудня 2015 року.
Водночас норми постанови № 1013 не установлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а отже, січень 2016 року не став для них «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)», з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення, для цілей застосування Порядку № 1078 (зі змінами, внесеними постановою № 1013).
Указаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 400/1118/21, від 20 квітня 2022 року у справі № 420/3593/20, від 24 жовтня 2024 року у справі № 420/13056/21 та від 08 листопада 2024 року у справі № 340/5992/20.
Зазначене свідчить про те, що у період проходження військової служби з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно позивачу протиправно ненараховувалась та невиплачувалась індексація грошового забезпечення із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року.

Щодо суми індексації, належної позивачу до виплати за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, суд зазначає наступне.
Сума індексації грошового забезпечення у період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для періоду з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, поділений на 100 відсотків.
Застосовуючи для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року місяць підвищення доходу – січень 2008 року, суд встановив, що за цей період позивачу мала бути нарахована індексація грошового забезпечення у загальному розмірі 85927,87 грн.
Так, у грудні 2015 року прожитковий мінімум складав 1378,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у грудні 2015 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, складає 2302,64 грн (1378,00 грн (прожитковий мінімум) х 167,10 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У січні-квітні 2016 року прожитковий мінімум складав 1378,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у січні-квітні 2016 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, складає 2359,14 грн щомісячно (1378,00 грн (прожитковий мінімум) х 171,20 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У травні 2016 року прожитковий мінімум складав 1450,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у травні 2016 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, складає 2482,40 грн (1450,00 грн (прожитковий мінімум) х 171,20 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У червні-листопаді 2016 року прожитковий мінімум складав 1450,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у червні-листопаді 2016 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, складає 2710,05 грн щомісячно (1450,00 грн (прожитковий мінімум) х 186,90 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У грудні 2016 року – лютому 2017 року прожитковий мінімум складав 1600,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у грудні 2016 року – лютому 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, складає 3177,60 грн щомісячно (1600,00 грн (прожитковий мінімум) х 198,60 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У березні-квітні 2017 року прожитковий мінімум складав 1600,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у березні-квітні 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, складає 3360,00 грн щомісячно (1600,00 грн (прожитковий мінімум) х 210,00 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У травні 2017 року прожитковий мінімум складав 1684,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у травні 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, складає 3536,40 грн (1684,00 грн (прожитковий мінімум) х 210,00 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У червні-серпні 2017 року прожитковий мінімум складав 1684,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у червні-серпні 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, складає 3730,06 грн щомісячно (1684,00 грн (прожитковий мінімум) х 221,50 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У вересні-листопаді 2017 року прожитковий мінімум складав 1684,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у вересні-листопаді 2017 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, складає 3896,78 грн щомісячно (1684,00 грн (прожитковий мінімум) х 231,40 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
У грудні 2017 року – лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн. Сума індексації грошового забезпечення позивача у грудні 2017 року – лютому 2018 року при застосуванні місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) – січень 2008 року, складає 4258,75 грн щомісячно (1762,00 грн (прожитковий мінімум) х 241,70 % (величина приросту індексу споживчих цін) / 100).
Розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно здійснений судом з урахуванням розрахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 1 грудня 2015 року до 28 лютого 2018 року, наведеного Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2024 року у справі № 200/16532/21.
Факт невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період свідчить про допущення ВЧ НОМЕР_1 протиправної бездіяльності.
Щодо позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки без урахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», та індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 3 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.
Згідно з пунктом 3.6. Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 травня 2008 року № 425 (далі – Інструкція № 425) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Матеріальна допомога надається військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) на підставі рапорту, який подається по команді. Розмір матеріальної допомоги визначається, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, на яке військовослужбовець має право згідно із законодавством України на день звернення.
Відповідно до п. 3.7 Інструкції № 425 військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за їх рапортом за місцем штатної служби на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникові (командирові) – на підставі наказу вищого начальника (командира) із зазначенням у ньому розміру допомоги. Розмір допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно із законодавством на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Про питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі – постанова № 889) (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) закріплено питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.
Відповідно до пункту 2 постанови № 889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Згідно з пунктами 1, 5 частини 1 постанови № 889 установлено щомісячну додаткову грошову винагороду: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби – у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення; військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) – у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно до пункту 2 постанови № 889 та з метою впорядкування виплати щомісячної грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 лютого 2016 року № 73 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (чинна до 09 листопада 2018 року).
Згідно з пунктом 2 Інструкції № 73 виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям: 1) до 100 відсотків місячного грошового забезпечення: військовослужбовцям, які займають посади в загонах морської охорони та їх структурних підрозділах; військовослужбовцям, які займають посади льотного складу в авіаційних частинах Держприкордонслужби; 2) військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) – до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 3 Інструкції № 73 до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).
Згідно з пунктом 8 Інструкції № 73 винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.
Спірним питанням у цій справі є правомірність неврахування ВЧ НОМЕР_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, у складі місячного грошового забезпечення позивача, з якого здійснювався розрахунок грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2016 та 2017 роках.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 825/997/17 вказується, що зі змісту постанови № 889 слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.
Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення також підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17.
Крім того, у подібних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 листопада 2021 року у справі № 825/997/17 зазначила, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду повторила, що незалежно від того, чи перераховані всі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17).
При цьому матеріали справи свідчать, що позивач у 2016-2017 роках отримував додаткову грошову винагороду щомісячно під час проходження служби, тобто, вона входила до складу його щомісячного грошового забезпечення.
Таким чином, бездіяльність відповідача щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди, встановленої Постановою № 889, до складу місячного грошового забезпечення для нарахування допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки є протиправною.
Суд не приймає посилання відповідача на необхідність застосування до спірних правовідносин Інструкції № 73, оскільки встановлення підзаконним нормативно правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили.
Отже, виключивши Інструкцією № 73 щомісячну додаткову грошову винагороду зі складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат Міністерство внутрішніх справ України вийшло за межі наданого предмету регулювання порядку виплати такої винагороди.
Крім того, ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 20 січня 2022 року у справі № 520/15971/2020.
З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах у даній справі розрахунок грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2016 та 2017 року мав проводитися відповідачем з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, яку позивач отримувала під час проходження військової служби, проте ВЧ НОМЕР_1 протиправно не було її враховано.
Позовні вимоги щодо перерахунку та виплати позивачу недоплаченої матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для її обрахунку індексації грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат не підлягають задоволенню, оскільки станом на день розгляду справи індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалась за 2016-2017 роки.
Щодо питання правомірності неврахування ВЧ НОМЕР_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, та індексації грошового забезпечення у складі місячного грошового забезпечення позивача, з якого здійснювався розрахунок грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2018 році суд зазначає наступне.
Суд звертає увагу, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен належним чином мотивувати свої висновки та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надану суду позивачем виписку з банку по рахунку за 2018 рік суд не може прийняти як доказ, оскільки в ній зазначені лише загальні відомості про виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення (без його складових).
Разом з цим, суд зазначає, що оскільки у цій справі відсутні докази, які б достовірно і беззаперечно засвідчили спірні обставини щодо виплати / невиплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889, та індексація грошового забезпечення, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, у задоволенні позовних вимог, які стосуються цього спірного періоду, належить відмовити.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2021-2025 роки без урахування індексації грошового забезпечення суд зазначає, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, то вона має бути врахована у складі грошового забезпечення, зокрема для розрахунку виплати грошової допомоги на оздоровлення.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку до розміру грошової допомоги на оздоровлення.
Судом установлено, що ВЧ НОМЕР_11 позивачу була виплачена грошова допомога на оздоровлення за 2021 рік – у грудні 2021 року у розмірі 17449,20 грн, за 2022 рік не виплачувалась, за 2023 рік – у листопаді 2023 року у розмірі 30661,00 грн, за 2024 року – у лютому 2024 року у розмірі 37119,00 грн, за 2025 рік – у травні 2025 року у розмірі 38540,25 грн та виплачувалась індексація грошового забезпечення у 2022 році.
Таким чином, ВЧ НОМЕР_11 допустив протиправну бездіяльність щодо не включення при розрахунку позивача грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік індексації як складової місячного грошового забезпечення, чим порушив права позивача на отримання такої виплати в повному розмірі.
За 2022 рік позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у 2022 році грошова допомога на оздоровлення позивачу не виплачувалась.
Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо перерахунку та виплати позивачу недоплаченої грошової допомоги на оздоровлення за 2023-2025 роки з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для її обрахунку індексації грошового забезпечення з урахуванням раніше проведених виплат, оскільки індексація грошового забезпечення позивачу у 2023 році не виплачувалась, у 2024 році виплачувалась у листопаді та грудні, а у 2025 року індексація почала виплачуватись з липня 2025 року.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті позивачу місячного грошового забезпечення за період з 25 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 06 жовтня 2021 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок місячного грошового забезпечення за період з 25 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», станом на 01 січня 2020 року; місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 06 жовтня 2021 року, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», станом на 01 січня 2021 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_3 , яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті позивачу місячного грошового забезпечення за період з 07 жовтня 2021 року по 31 грудня 2021 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2021 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, місячного грошового забезпечення за період з 19 червня 2025 року по 18 грудня 2025 року та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2025 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_3 здійснити позивачу перерахунок місячного грошового забезпечення за період з 07 жовтня 2021 року по 31 грудня 2021 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2021 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», станом на 01 січня 2021 року; місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», станом на 01 січня 2022 року; місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», станом на 01 січня 2023 року, місячного грошового забезпечення за період з 19 червня 2025 року по 18 грудня 2025 року та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2025 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», станом на 01 січня 2025 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року – січень 2008 року;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року, у розмірі 85927,87 грн;
- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 , які полягають у визначенні позивачу розміру матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій»;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік без урахування індексації грошового забезпечення; 
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_3 здійснити позивачу перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік з урахування індексації грошового забезпечення.
У задоволенні інших позовних вимог треба відмовити через їх безпідставність та необґрунтованість.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених у цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач у спірних правовідносинах згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_9 (Військової частини НОМЕР_1 ) (ідентифікаційний код НОМЕР_12 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_3 ) (ідентифікаційний код НОМЕР_12 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) про визнання дій протиправними, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_9 (Військової частини НОМЕР_1 ), яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення за період з 25 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року, місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 06 жовтня 2021 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_9 (Військову частину НОМЕР_1 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення за період з 25 лютого 2020 року по 31 грудня 2020 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», станом на 01 січня 2020 року; місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2021 року по 06 жовтня 2021 року, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», станом на 01 січня 2021 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_3 ), яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 місячного грошового забезпечення за період з 07 жовтня 2021 року 31 грудня 2021 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2021 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року, місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року, місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, місячного грошового забезпечення за період з 19 червня 2025 року по 18 грудня 2025 року та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2025 рік розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року.
Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військову частину НОМЕР_3 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок місячного грошового забезпечення за період з 07 жовтня 2021 року 31 грудня 2021 року та грошової допомоги для оздоровлення за 2021 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», станом на 01 січня 2021 року; місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», станом на 01 січня 2022 року; місячного грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», станом на 01 січня 2023 року; місячного грошового забезпечення за період з 19 червня 2025 року по 18 грудня 2025 року та матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2025 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», станом на 01 січня 2025 року, на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_9 (Військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року – січень 2008 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_9 (Військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року, у розмірі 85927,87 грн.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_9 (Військової частини НОМЕР_1 ), які полягають у визначенні ОСОБА_1 розміру матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_9 (Військову частину НОМЕР_1 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги на оздоровлення за 2016 та 2017 роки, з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік без урахування індексації грошового забезпечення.
Зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військову частину НОМЕР_3 ) здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік з урахування індексації грошового забезпечення.
Відмовити у задоволенні інших позовних вимог.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя 	С.В. Кисіль