П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/15237/25	

Перша інстанція суддя Бутенко А.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військової частини НОМЕР_1 , а саме:
- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ,за період з 22 листопада 2023 року по 22 квітня 2025 року;
- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 листопада 2023 року по 22 квітня 2025 року, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року позов задоволено, а саме:
- визнано протиправною Військової частини НОМЕР_1 щодо несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 ;
- стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 22 листопада 2023 року по 21 травня 2024 року, у сумі 180 813,36 грн. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що факт виплати індексації грошового забезпечення позивачу на виконання судового рішення не є підставою для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки позивача не було звільнено з військової служби у межах спірних правовідносин.

В свою чергу, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову, оскільки позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі № 420/36129/23 зокрема зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року по 19 травня 2023 року, а також грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2023 роки.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/36129/23 відповідачем 22 квітня 2025 року виплачено позивачу грошове забезпечення, грошову допомоги на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 323 158,38 грн.
Тобто фактичним днем розрахунку з позивачем є 22 квітня 2025 року.
Бажаючи отримати середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, позивач звернувся до суду з даним позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України (в редакції чинній на момент звернення до суду), у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Згідно ч. 2 ст. 117 КЗпП України (в редакції чинній на момент звернення до суду), при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
При цьому, згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, так як йому станом на день виключення зі списків особового складу військової частини не виплачено усіх сум індексації грошового забезпечення.
В даному випадку, позивач вважає, що він має право на отримання середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України.
Між тим, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що останнім днем служби позивача у Військовій частині НОМЕР_1 є 22 листопада 2023 року.
При цьому, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року, у справі № 420/36129/23, зобов`язано Військову частини НОМЕР_1 перерахувати позивачу грошове забезпечення.
В свою чергу, 22 квітня 2025 року відповідачем виплачено ОСОБА_1 недоплачену суму грошового забезпечення, згідно рішення суду у справі № 420/36129/23, розміром 323 158,38 грн.
Між тим, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, у межах доводів та вимог апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне зазначати наступне.
Так, з аналізу нормативно-правових актів, що регулюють проходження військової служби, вбачається, що військовослужбовцю, станом на день виключення зі списку особового складу військової частини, мають бути виплачені усі належні йому кошти, пов`язані з проходженням військової служби.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 листопада 2023 року № 336, позивача виключено з 22 листопада 2023 року із списків особового складу у зв`язку із призначенням на посаду Південного управління замовника робіт м. Одеса.
Тобто, у межах спірних правовідносин позивач не був звільнений з військової служби та продовжив проходження служби, з подальшим отриманням відповідного грошового забезпечення.
Між тим, колегія суддів зазначає, що у положеннях ст. 117 КЗпП України йдеться про відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за період, який розпочинається у день звільнення працівника (день для остаточного розрахунку відповідно до ст. 116 КЗпП України) і закінчується днем фактичного розрахунку зі звільненим працівником.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач у межах спірних правовідносин не отримав статусу звільненого працівника у розумінні положень ст. 117 КЗпП України, а як наслідок не отримав права на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про відсутність підстав для застосування до нього відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.
Викладений висновок колегії суддів узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені в постанові від 26 червня 2025 року (справа № 400/8927/23), від 21 лютого 2024 року (справа № 520/1897/22).
З іншого боку, колегія суддів роз`яснює, що виплата компенсації за порушення роботодавцем встановлених строків виплати доходів працівнику врегульована ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
Між тим, враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року скасувати, з ухваленням у справі нового рішення про залишення без задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	А.В. Крусян   О.А. Шевчук