ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/490/25

Господарський суд Черкаської області у складі судді Зарічанської З.В., за участю секретаря судового засідання Філіпової І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області,
до відповідача 1. - ОСОБА_1 ,
до відповідача 2. - Фермерського господарства "Удача",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області,
про визнання відсутнім права оренди та права суборенди земельної ділянки, зобов`язання повернути майно та стягнення 177 126,49 грн,
за участю представників сторін:
від позивача - Потьомкін С.О., адвокат, ордер від 25.04.2025 серія АА № 1571121 (в режимі відеоконференцзв`язку),
від інших учасників справи участі не брали.

02.05.2025 до Господарського суду Черкаської області надійшла позовна заява Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області з вимогами (з урахуванням заяви про зміну предмету позову):
- визнати відсутнім у ОСОБА_1 право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області та належить на праві комунальної власності Шрамківській сільській раді Золотоніського району Черкаської області;
- визнати відсутнім у Фермерського господарства "Удача" право суборенди земельної ділянки з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області та належить на праві комунальної власності Шрамківській сільській раді Золотоніського району Черкаської області;
- зобов`язати Фермерське господарство "Удача" повернути Шрамківській сільській раді Золотоніського району Черкаської області майно, збережене без законної підстави, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області неустойку у розмірі 177 126,49 грн.
Ухвалою від 06.05.2025 Господарський суд Черкаської області у складі судді Довганя К.І. прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, призначив підготовче засідання у справі на 12.06.2025 о 10:30.
09.06.2025 відповідач 1. подав клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - Головного управління Держземагентства у Черкаській області.
Ухвалою від 12.06.2025 Господарський суд Черкаської області у складі судді Довганя К.І. задовольнив клопотання представника позивача Шрамківської сільської ради про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Головне управління Держземагентства у Черкаській області, підготовче засідання відклав на 26.08.2025 о10:00.
27.06.2025 від Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області надійшло клопотання, відповідно до якого останній повідомив, що Головне управління Держземагентства у Черкаській області було ліквідовано, правонаступником є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.
13.08.2025 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області подало клопотання, в якому зазначило, що належним процесуальним правонаступником Головного управління Держземагентства у Черкаській області є Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.
Повноваження судді Довганя К.І. припинено на підставі ст. 123 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
02.09.2025 за розпорядженням керівника апарату Господарського суду Черкаської області призначено повторний автоматичний розподіл справи № 925/490/25.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2025, для розгляду справи призначено суддю Зарічанську З.В.
Ухвалою від 05.09.2025 суддя Зарічанська З.В. прийняла справу № 925/490/25 до свого провадження та призначила підготовче засідання на 29.09.2025 о 12:00. Задовольнила клопотання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та замінила третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Головне управління Держземагентства у Черкаській області його правонаступником - Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області.
22.09.2025 від третьої особи надійшли пояснення, в яких остання заявила клопотання про проведення розгляду справи без участі її представника.
Ухвалою від 29.09.2025 суд відклав підготовче засідання до 20.10.2025 о 12:00 та зобов`язав Шрамківську сільську раду Золотоніського району Черкаської області у строк до 16.10.2025 подати заяву, в якій визначити конкретний спосіб захисту щодо позовних вимог, зазначених у п. 1, 2 прохальної частини позовної заяви.
02.10.2025 на виконання ували суду позивач подав заяву про зміну предмету позову.
Ухвалою від 03.10.2025 суд підготовче засідання у справі № 925/490/25 20.10.2025 перепризначив з 12:00 на 16:30.
Ухвалами занесеними до протоколу судового засідання від 20.10.2025 суд:
- прийняв заяву Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про зміну предмета позову та постановив подальший розгляд справи здійснювати з її урахуванням;
- зупинив провадження у справі № 925/490/25 до набрання законної сили судового рішення у справі № 925/49/25, що розглядається Північним апеляційним господарським судом.
На підставі ч. 5 ст. 233 ГПК України суд оформив такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.
17.11.2025 позивач подав клопотання про поновлення провадження у справі.
Ухвалою від 27.11.2025 суд клопотання Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про поновлення провадження у справі задовольнив та поновив провадження у справі № 925/490/25. Підготовче засідання призначив на 11.12.2025 о 14:30. В порядку частини 5 ст. 161 ГПК України дозволив учасникам справи у строк до 09.12.2025 подати додаткові пояснення щодо позову з урахуванням судових рішень у справі №925/49/25.
05.12.2025 представник відповідача 1. - адвокат Новіков М.В. подав клопотання з вимогою закрити провадження у справі та розглянути таке клопотання без його участі.
Ухвалами занесеними до протоколу судового засідання від 11.12.2025 суд:
- на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України за власною ініціативою продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів;
- на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті 12.01.2026 о 14:00.
На підставі ч. 5 ст. 233 ГПК України суд оформив ухвалу окремим документом, в якій також зазначив, що розцінює подане клопотання адвокатом Новіковим М.В. з вимогою закрити провадження у справі як письмові пояснення, які будуть взяті до уваги судом під час розгляду справи по суті.
12.01.2026 позивач подав клопотання про долучення доказів на підтвердження наявності повноважень у адвоката Потьомкіна С.О. представляти інтереси відповідача.
Суд долучив такі докази до матеріалів справи.
У судовому засіданні 12.01.2026 суд заслухав вступне слово представника позивача та дослідив наявні в матеріалах справи докази.
У зв`язку із оголошення повітряної тривоги, зокрема на території Черкаської області, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 29.01.2026 об 11:45.
28.01.2026 Шрамківська сільська рада Золотоніського району Черкаської області подала заперечення на клопотання про закриття провадження, в якому заявила клопотання про долучення доказів - копії довідки від 27.01.2026 № 02.1-12/155.
Оскільки така довідка подана на стадії судових дебатів, причин поважності її подання з пропуском строку позивачем не зазначено, суд не прийняв такий доказ до розгляду.
Присутній у судовому засіданні 29.01.2026 в режимі відеоконференцзв`язку представник позивача підтримав позовні вимоги під час виступу у судових дебатах та заявив про намір подати докази понесення витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після проголошення рішення.
Представники інших учасників справи у судовому засіданні 29.01.2026 участі не брали, про дату та час судового засідання належно повідомлені, що підтверджується довідками про доставку електронних листів (копій ухвал суду від 12.01.2026) до їх електронних кабінетів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.09.2014 між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області як орендодавцем та ОСОБА_2 як орендарем укладено Договір оренди землі. За умовами п. 1, 2 Договору орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, кадастровий номер земельної ділянки 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га. Строк дії Договору згідно п. 8 його умов - 10 (десять) років, до 24.09.2024 року. 16.10.2014 право оренди зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після укладення зазначеного Договору ОСОБА_1 06.11.2014 створив Фермерське господарство "Удача-1", яке в подальшому 13.05.2015 (менш, ніж через рік) було припинене. Правонаступником даного ФГ є Фермерське господарство "Удача".
При цьому на переконання позивача, факт створення Сергієнком І.І. ФГ "Удача-1" не можна сприймати як дії, направлені на виконання умов Договору щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (тобто, для ведення фермерського господарства), оскільки до складеного капіталу ФГ "Удача-1" право оренди не перейшло; державна реєстрація права оренди за ФГ "Удача-1" не здійснювалась; орендну плату за Договором протягом усього строку його дії сплачував саме Сергієнко І.І. (а після його смерті - його син, ОСОБА_1 ), а не ФГ "Удача-1"; Земельна ділянка в подальшому використовувалась Сергієнком І.І. для її здачі в суборенду, а не для ведення фермерського господарства. Більше того, ФГ "Удача-1" створено наприкінці листопада 2014 року, ліквідоване - в травні 2015 року, тож навряд чи мало можливість хоча б раз використати спірну земельну ділянку за цільовим призначенням, з огляду на сезонний характер сільськогосподарського виробництва.
З викладеного, за твердженням позивача, випливає, що до ФГ "Удача-1" права та обов`язки орендаря за Договором не перейшли, орендарем залишився Сергієнко І.І. 
13.03.2015 між Сергієнком І.І. та відповідачем 2. укладено Договір суборенди землі №2, згідно якого Земельна ділянка була передана в суборенду відповідачу 2. строком на 10 (десять) років, до 24.09.2024. 09.10.2015 здійснено державну реєстрацію права оренди (суборенди) за відповідачем 2. у ДРРПНМ.
На підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №26-ОТГ від 03.12.2020 "Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність" та Рішення позивача від 09.12.2020 року № 2-33/VIII "Про прийняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність Шрамківської сільської ради", позивачу були передані земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, зокрема, за межами села Кантакузівка згідно з актом приймання-передачі.
Позивач стверджує, що з відомостей та копій документів, отриманих позивачем від відповідача 1. випливає, що 06.09.2022 ОСОБА_1 (орендар) помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, право оренди земельної ділянки було успадковане за Сергієнком І.І. його сином - Сергієнком Ігорем Івановичем.
Спільною заявою від 23.08.2024 відповідач 1. та його брат Сергієнко Олег Іванович звернулись до позивача з проханням продовжити термін оренди на 10 років, при цьому проекту додаткової угоди до заяви, всупереч вимогам ч. 3 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" додано не було. У відповідь на заяву 17.09.2024 позивач направив заявникам лист-повідомлення від 17.09.2024 № 02.1-12/1370, яким звернув увагу заявників на те, що ними не було додано проекту додаткової угоди до даної заяви, а також повідомив про відсутність наміру укладати договір оренди землі на новий строк у зв`язку з порушенням орендарем умов Договору. 01.10.2024 на адресу позивача надійшла від відповідача 1. заява, якою він просив поновити (продовжити) Договір оренди на строк 10 років. 16.10.2024 на адресу відповідача 1. позивач відправив лист-повідомлення від 15.10.2024 № 02.1-12/1583, яким повідомив, що розгляд заяви по суті було винесено на розгляд наступної пленарної сесії Шрамківської сільської ради. Рішенням позивача від 22.11.2024 № 47-34/VIII відмовлено відповідачу 1. у задоволенні його заяви щодо поновлення договору оренди землі на 10 років у зв`язку з порушенням відповідачем 1. та його батьком Сергієнком І.І. умов Договору. Більше того, 18.12.2024 позивачем на адресу відповідача 1. було направлено лист від 09.12.2024 №02.1-12/1925, яким позивач просив відповідача 1. у зв`язку із закінченням терміну дії Договору повернути земельну ділянку. До листа було додано акти приймання-передачі земельної ділянки.
Однак, як стверджує позивач, відповідач 1. станом на дату подання позовної заяви досі не повернув позивачу спірну земельну ділянку, чим порушив умови п. 20 Договору.
Також позивач повідомляє, що в січні 2025 року відповідач 1. звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до позивача про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення Договору оренди землі від 30.09.2014 на новий строк.
Окрім того, з огляду на те, що спірна земельна ділянка згідно відомостей з ДРРПНМ фактично все ще знаходиться у користуванні відповідача 2. на підставі Договору суборенди землі № 2 від 13.03.2015, то 13.02.2025 позивач направив на адресу відповідача 2. вимогу про повернення земельної ділянки якою вимагав від відповідача 2. негайно повернути земельну ділянку, направити до позивача уповноваженого представника для складання відповідних актів повернення земельної ділянки. Однак станом на дату подання позовної заяви відповідач 2. зазначені вимоги не виконав.
Позивач стверджує, що внаслідок неповернення відповідачами спірної земельної ділянки після закінчення строку дії Договору порушуються права та законні інтереси позивача, оскільки без підписаного сторонами акту приймання-передачі (повернення) земельної ділянки неможливо здійснити державну реєстрацію припинених речових прав відповідачів на земельну ділянку в ДРРПНМ. Натомість, без припинення речових прав попередніх користувачів позивач позбавлений можливості реалізувати право оренди даної земельної ділянки на земельних торгах у порядку, визначеному ст. 134 - 135 Земельного кодексу України.
Відповідачі своїм правом не скористалися, відзивів на позовну заяву не надали, відтак на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У поясненнях поданих 22.09.2025 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області зазначає, що за даними Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення - для ведення фермерського господарства. У порядку інформаційної взаємодії з органом реєстрації речових прав надійшли відомості про зареєстроване право власності на дану земельну ділянку за Шрамківською сільською радою. За земельною ділянкою зареєстровано право оренди за ФГ "Удача" зі строком дії до 24.09.2024. Окрім того наявні відомості про обмеження у використанні земельної ділянки - охоронна зона навколо (уздовж) об`єкта енергетичної системи, площа земельної ділянки (її частини) на яку поширюється обмеження - 1,4967 га, строк дії обмеження - безстроково.
За даними архіву Головного управління наявна копія договору оренди землі від 30.09.2014, укладеного між Сергієнком І.І. та Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області в особі в.о. начальника Головного управління Держземагентства у Черкаській області Мироненка Д.О. Відповідно до п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної форми власності з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, сільськогосподарські угіддя - рілля, розташована за межами населеного пункту, в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Окрім того, в Головному управлінні наявна копія Наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 03.1.2020 №26-ОТГ "Про передачу земельних ділянок державної власності в комунальну власність", яким було передано Шрамківській сільській раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4792,0896 га, які розташовані за межами сіл Брилівка, Демки, Кантакузівка, Ковалівка, Коломийці, Кононівка, Мойсівка, Остапівка, Погреби, Свічківка, Степанівка, Шрамківка та Яворівка (Драбівського району) Золотоніського району Черкаської області згідно з актом приймання-передачі, зокрема земельну ділянку з кадастровим мером 7120684500:02:001:0452.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд встановив таке.
12.12.2003 згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровано Фермерське господарство "Удача - 1", керівником якого був Сергієнко Іван Іванович.
30.09.2014 Головне управління Держземагентства у Черкаській області (далі - орендодавець) та громадянин України ОСОБА_2 (далі - орендар) підписали Договір оренди землі (далі - Договір оренди).
Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, яка знаходиться (розташована) за межами населеного пункту, в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. (п. 1 Договору оренди)
В оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної форми власності з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, сільськогосподарські угіддя - рілля, розташована за межами населеного пункту, в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. (п. 2 Договору оренди)
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки підлягає проведенню на замовлення та за рахунок орендаря на протязі трьох місяців з моменту державної реєстрації права оренди земельної ділянки із поданням орендарем у встановленому законом порядку впродовж цього ж строку технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки на розгляд та затвердження відповідному органу місцевого самоврядування та укладанням угоди про внесення змін до договору оренди в частині нормативної грошової оцінки.
До моменту набрання чинності угоди про внесення змін до договору оренди в частині нормативної грошової оцінки та орендної плати, визначення суми орендної плати, що вноситься орендарем згідно цього договору, здійснюється за даними про середній розмір нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Черкаській області, що для цієї земельної ділянки становить 2 578 604,43 грн (два мільйони п`ятсот сімдесят вісім тисяч шістсот чотири гривні 43 коп.) з розрахунку за 1 га площі ріллі - 26562,00 грн (двадцять шість тисяч п`ятсот шістдесят дві грн 00 коп.), з урахуванням коефіцієнта індексації - 3,2.
Сторони дійшли згоди, що в разі, якщо розмір орендної плати, визначений за даними затвердженої технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, буде більшим за розмір орендної плати, визначений згідно цього пункту договору оренди та сплачений орендарем, то сума різниці між вказаними розмірами підлягає сплаті орендарем до відповідного бюджету у місячний строк з дня набрання чинності угоди про внесення змін до договору оренди в частині нормативної грошової оцінки земельної ділянки. (п. 5 Договору оренди)
Договір укладено терміном на 10 (десять) років, та діє до 24 вересня 2024 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. (п. 8 Договору оренди)
Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 116 037,20 грн (сто шістнадцять тисяч тридцять сім гривень 20 коп.) на рік, що становить 4,5 (чотири цілих п`ять десятих) відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. (п. 9 Договору оренди)
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата за користування об`єктом оренди сплачується орендарем шляхом перерахування коштів до відповідного бюджету. (п. 10 Договору оренди)
Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно рівними частинами пропорційно річній орендній платі не пізніше 30 числа наступного місяця. (п. 11 Договору оренди)
В оренду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства. (п. 14 Договору оренди)
Цільове призначення земельної ділянки для ведення фермерського господарства. (п. 15 Договору оренди)
Орендар зобов`язаний забезпечити збереження стану об`єкта оренди, застосувати заходи по підвищенню родючості ґрунтів та їх захисту від ерозії, дотримуватись вимог протиерозійної організації території та додержуватися екологічних норм. (п. 16 Договору оренди)
Передача земельної ділянки в оренду здійснюється відповідно до затвердженого проекту землеустрою по акту приймання-передачі об`єкта оренди. (п. 17 Договору оренди)
Орендар зобов`язаний після закінчення договору оренди землі, на наступний день повернути орендовану земельну ділянку орендодавцеві у стані, не гіршому, порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Дія договору припиняється, в тому числі, у разі закінчення строку, на який його було укладено. (п. 35 Договору оренди)
Перехід права власності на орендовану земельну ділянку (частину земельної ділянки) до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря, не є підставою для зміни умов або розірвання договору. (п. 38 Договору оренди)
16.10.2014, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, зареєстровано право оренди земельної ділянки Сергієнка Івана Івановича на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 30.09.2014, видавник: Головне управління Держземагентства у Черкаській області/Сергієнко І.І. площею 97,0787 га, адреса - Черкаська обл., Драбівський р., с/рада Кантакузівська, кадастровий номер - 7120684500:02:001:0452, цільове призначення - для ведення фермерського господарства. Строк дії: до 24.09.2024.
17.10.2014 Головне управління Держземагентства у Черкаській області та Сергієнко Іван Іванович підписали Акт приймання-передачі об`єкта оренди, відповідно до якого, орендодавець передав, а орендар прийняв у своє користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 97,0787 га, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області:
1.1. Земельна ділянка з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452.
1.2. Земельна ділянка, вказана в пункті 1 даного акту, надається для ведення фермерського господарства.
13.03.2015 Сергієнко Іван Іванович (орендар) та фермерське господарство "Удача" (суборендар) підписали Договір суборенди землі № 2 (далі - Договір суборенди).
Орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, яка знаходиться (розташована) за межами населеного пункту, в адміністративних межах Кантакузівської селищної ради Драбівського району Черкаської області. (п. 1 Договору суборенди)
В суборенду передається земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної форми власності з кадастровим номером: 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, сільськогосподарські угіддя - рілля, розташована за межами населеного пункту, в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. (п. 2 Договору суборенди)
Договір суборенди укладено терміном на 10 (десять) років та діє до 23.09.2024 року. Після закінчення строку дії договору суборендар має переважне право поновити його на повний строк. У цьому разі суборендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендаря про намір продовжити його дію. (п. 7 Договору суборенди)
Суборендар зобов`язаний після закінчення договору суборенди землі, на наступний день повернути суборендовану земельну ділянку орендарю в стані, не гірше порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Передача в суборенду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю ділянку. (п. 20 Договору суборенди)
13.05.2015 згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, припинено юридичну особу - Фермерське господарство "Удача - 1" шляхом реорганізації, правонаступником якого стало Фермерське господарство "Удача".
09.10.2015, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровано право суборенди земельної ділянки з кадастровим номером 7120655100:02:002:1316 площею 65,2243 га за Фермерським господарством "Удача". Строк дії: 23.09.2024.
Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 03.12.2020 № 26-ОТГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність, передано Шрамківській сільській раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4792,0896 га, які розташовані за межами сіл Брилівка, Демки, Кантакузівка, Ковалівка, Коломиці, Кононівка, Мойсівка, Остапівка, Погреби, Свічківка, Степанівка, Шрамківка та Яворівка (Драбівського району) Золотоніського району Черкаської області згідно з актом приймання-передачі.
Відповідно до Акта приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 03.12.2020, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області передає із державної власності, а Шрамківська сільська рада (Драбівського) Золотоніського району Черкаської області приймає у комунальну власність земельні ділянки згідно з додатком.
У п. 112 Додатку до акта від 03.12.2020 та наказу від 03.12.2020 № 26-ОТГ - Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які плануються для передачі у комунальну власність органам місцевого самоврядування в розрізі новостворених територіальних громад зазначено земельну ділянку з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, з цільовим призначенням 01.02 Для ведення фермерського господарства, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку: ОСОБА_2 оренда 16.10.2014 до 24.09.2024.
09.12.2020 Шрамківська сільська рада Золотоніського району Черкаської області ухвалила рішення № 2-33/VIII Про прийняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність Шрамківської сільської ради, відповідно до п. 1 якого вирішила прийняти у комунальну власність Шрамківської сільської ради земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 03.12.2020 року № 26-ОТГ в кількості 278 (двісті сімдесят вісім) ділянок загальною площею 4792,0896 га, які розташовані за межами сіл Брилівка, Демки, Кантакузівка, Ковалівка, Коломиці, Кононівка, Мойсівка, Остапівка, Погреби, Свічківка, Степанівка, Шрамківка, Яворівка (Драбівського району) Золотоніського району Черкаської області, згідно з актом приймання-передачі.
Суд враховує, що у провадженні Господарського суду Черкаської області перебувала справа №925/49/25 за позовом ОСОБА_1 до Шрамківської сільської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фермерського господарства "Удача" про визнання укладеною додаткової угоди.
Предметом спору у справі № 925/49/25 була вимога ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди з дня завершення Договору оренди землі до Договору оренди земельної ділянки від 23.09.2014, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 7398353 від 16.10.2014 у редакції, викладеній в позовній заяві.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.07.2025 у справі № 925/49/25 у задоволенні позову відмовлено.
Постановою від 07.10.2025 у справі № 925/49/25 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2025 у справі №925/49/25 залишив без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 10.07.2025 у справі №925/49/25 залишив без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд встановив, що у справі № 925/49/25 брали участь ті самі особи, що і у даній справі, отже обставини встановлені у рішенні Господарського суду Черкаської області та у постанові Північного апеляційного господарського суду у справі № 925/49/25 не доказуються при розгляді даної справи.
Так у постанові від 07.10.2025 у справі № 925/49/25 Північний апеляційний господарський суд, зокрема, встановив таке.

"З інформації, яка міститься у Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку вбачається, що 13.01.2021 Шрамківською сільською радою у Державному земельному кадастрі зареєстровано право власності та речове право на земельну ділянку з цільовим призначенням 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий №7120684500:02:001:0452) площею 97.0787 га, що розташована за межами села Кантакузівка Шрамківської сільської територіальної громади (номер запису про право 40143406).
Позивач [ ОСОБА_1 ] у позовній заяві та апеляційній скарзі зазначає, що спірною земельною ділянкою з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452, з цільовим призначенням - 01.02 “для ведення фермерського господарства”, загальною площею 97,0787 га користувалося Фермерське господарство “Удача”. 
Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №322919239 від 15.02.2023 встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452, площею 97,0787 га, передана в суборенду Фермерському господарству “Удача”. Право суборенди за ФГ “Удача” зареєстровано 09.10.2015; документи, подані для державної реєстрації: копія статуту, серія та номер: б/н, виданий 25.06.2008, видавник ФГ “Удача”; орендодавець: ОСОБА_2 .
При цьому, судом встановлено, що Фермерське господарство “Удача” було зареєстроване у ЄДРПОУ як юридична особа (код ЄДРПОУ 32795630) 12.12.2003, серед переліку його засновників значиться ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.
Як зазначає позивач, на підставі заповіту, посвідченого Бірюком О.В. приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Черкаської області 04.03.2021, зареєстрованого в реєстрі за №447, спадкоємцями ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його сини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
09.09.2024 ОСОБА_1 (син ОСОБА_2 ) отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Бірюком О.В. приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Черкаської області, зареєстроване в реєстрі за №2282 (спадкова справа 5/2023), відповідно до якого ОСОБА_1 успадкував право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452, площею 97,0787 га, призначеної для ведення фермерського господарства, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, за межами населеного пункту, яке належало померлому на підставі договору оренди землі від 30.09.2014.
Наразі позивач ( ОСОБА_1 ) є головою (керівником) заснованого його батьком ОСОБА_2 ФГ “Удача”.
Відповідно до умов пункту 8 Договору термін дії Договору спливав 24 вересня 2024 року.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 23.08.2024 сільському голові Шрамківської сільської ради була подана заява щодо наміру про продовження терміну дії договору оренди землі строком на 10 років. В якості додатків до цієї заяви долучені свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
17.09.2024 за вих. №02.1-12/1370 виконавчим комітетом Шрамківської сільської ради наданий позивачу лист-повідомлення про те, що Шрамківська сільська рада не має наміру укладати на новий строк договір оренди землі із спадкоємцями ОСОБА_2 .
У листі-повідомленні зазначено про те, що до заяви від 23.08.2024 не додано проекту договору оренди землі на новий строк, як цього вимагає закон, а також про систематичне порушення термінів сплати плати за землю (орендної плати), що суперечить договірним умовам.
У подальшому ОСОБА_1 звернувся до сільського голови Шрамківської сільської ради з новою заявою від 24.09.2024 (надійшла відповідачу 01.10.2024 за вх.№109), в якій просив, посилаючись на положення статті 33 Закону України “Про оренду землі”, поновити йому як спадкоємцю ОСОБА_2 строк дії Договору оренди на 10 років. В якості додатків до цієї заяви позивач долучив, зокрема, проєкт додаткової угоди.
За результатами розгляду вказаної заяви на засіданні постійно діючої комісії Шрамківської сільської ради з питань земельних відносин, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища, комунальної власності, житлово-комунального господарства та благоустрою 11.10.2024, враховуючи лист-повідомлення від 17.09.2024 за вих. №02.1-12/1370, було вирішено довивчити питання щодо поновлення ОСОБА_1 договору оренди землі від 30.09.2014 та відкладено його розгляд.
Про відповідну обставину позивача повідомлено листом від 15.10.2024 вих.№02.1-12/1583.
У подальшому рішенням Шрамківської сільської ради №47-31/VIII від 22.11.2024 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про поновлення договору оренди землі від 30.09.2014 у зв`язку з недотриманням ним норм статті 33 Закону України “Про оренду землі” щодо повідомлення про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі та систематичні порушення термінів сплати за землю.
Листом від 02.12.2024 за вих.№02.1-12/1868 Рада направила на адресу позивача витяги з протоколу засіданні комісії №8 від 11.10.2024 та з протоколу засіданні комісії №9 від 20.11.2024, рішення Шрамківської сільської ради №47-31/VIII від 22.11.2024.
Не погодившись із вказаними обставинами відмови, позивач звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Шрамківської сільської ради про визнання укладеною додаткової угоди з дня завершення Договору оренди землі до Договору оренди земельної ділянки від 23.09.2014, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №7398353 від 16.10.2014 у редакції, викладеній у прохальній частині позовної заяви (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 05.02.2025).
Позивач у позові зазначав, що ним завчасно, ще в серпні 2024 року та повторно у вересні 2024 року було подане відповідачу звернення з пропозицією щодо продовження строку договору. Також позивач наголошував, що орендарями виконувались усі зобов`язання по спірному Договору, своєчасно і в повному обсязі сплачувалась орендна плата за користування земельною ділянкою, що підтверджується листом Головного управління ДПС у Черкаській області №3015/АП/23-00-13-08-08 від 29.09.2024 про відсутність станом на 23.09.2024 заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів усіх рівнів, що контролюється Головним управлінням ДПС у Черкаській області по ФГ “Удача”.
Тобто, заявлена позовна вимога про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі мотивована тим, що позивачем, як орендарем, дотримано всіх визначених статтею 33 Закону України “Про оренду землі” у редакції станом на дату укладення Договору умов реалізації переважного права орендаря на поновлення Договору.
Відповідач [Шрамківська сільська рада Золотоніського району Черкаської області], заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву вказував, що Договір було укладено 30.09.2014, речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано 09.10.2015, однак з моменту державної реєстрації права і до моменту подання позовної заяви фермерське господарство для використання земельної ділянки ні позивачем, ні його батьком, Сергієнком Іваном Івановичем, створено не було, а використання земельної ділянки за цільовим призначенням орендарем фактично не почалось. Посилання позивача на те, що ним начебто використовується земельна ділянка за цільовим призначенням через передачу її в суборенду Фермерському господарству “Удача” не відповідає дійсності, оскільки ФГ “Удача” згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було створене ще у 2003 році, тобто дане господарство не було створене після отримання земельної ділянки на виконання вимог Закону України “Про фермерське господарство” та вимог Договору, а існувало більше десяти років до того. 
Рада зазначала, що Сергієнко Іван Іванович сплачував орендну плату за Договором один раз на рік, і без врахування індексів інфляції, оскільки сума сплаченої орендної плати протягом 2021-2024 років не змінювалась. Натомість, відповідно до положень пункту 11 Договору орендна плата мала вноситься у грошовій формі щомісячно рівними частками до 30 числа місяця, наступного за останнім календарним днем звітного (податкового періоду), а згідно з пунктом 10 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Отже, відповідач вважає, що мало місце систематичне порушення позивачем умов Договору щодо своєчасної та повної оплати орендної плати за користування земельною ділянкою протягом, як мінімум, останніх чотирьох років.
Також відповідач зауважив, що однією з умов поновлення договору оренди землі на новий строк згідно з частиною 5 статті 33 Закону України “Про оренду землі” (ред. від 11.08.2013) є відсутність письмових заперечень у поновленні цього договору від орендодавця упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі, і тому як вказує відповідач, позивач безпідставно стверджує, що таких заперечень не було, оскільки на адресу останнього був направлений лист від 17.09.2024 №02.1-12/1370, в якому було зазначено, що ними не було додано проєкту додаткової угоди до даної заяви, а також повідомлено про відсутність наміру укладати договір оренди землі на новий строк у зв`язку з порушенням орендарем / позивачем умов Договору.
Також відповідач звернув увагу на те, що проєкт додаткової угоди, яку позивач просить суд визнати укладеною, не відповідає як умовам Договору, так і проєкту додаткової угоди, яку позивач надсилав на адресу відповідача разом з заявою від 24.09.2024 (вх. №109 від 01.10.2024), що свідчить про намір не поновити Договір на тих самих умовах, а про спробу позивача змінити істотні умови Договору в односторонньому порядку в частині цільового призначення земельної ділянки; порядку сплати орендної плати; розміру орендної плати у відсотках від нормативної грошової оцінки. Отже, на думку відповідача, викладене свідчить про те, що проєкт додаткової угоди, запропонованої для укладення відповідачу та проект додаткової угоди, яку позивач просив суд визнати укладеною, є різними.
Позивач, у свою чергу, у відповіді на відзив вказав, що за весь час оренди до позивача не було пред`явлено жодної вимоги щодо усунення порушень земельного законодавства, спірна земельна ділянка перебувала у користуванні батька позивача більше 20 років і претензій щодо використання земельної ділянки не за цільовим призначенням жодного разу не надходило, за період користування спірною земельною ділянкою претензії від орендодавців щодо заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів усіх рівнів не надходили, у встановлений законом строк Шрамківською сільською радою рішення про поновлення договору оренди землі чи відмову у поновленні, не приймалося, позивачем усунуто зауваження керівника виконавчого комітету Шрамківської сільської ради про ненадання проєкту додаткової угоди до заяви від 23.08.2024, про що після отримання свідоцтва про спадщину повторно направлено заяву з доданими документами для поновлення договору оренди уже зі спадкоємцем.
...
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 23.08.2024 сільському голові Шрамківської сільської ради була подана заява щодо наміру про продовження терміну дії договору оренди землі строком на 10 років. В якості додатків до цієї заяви долучені свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
Тобто, усупереч вимог частини 3 статті 33 Закону України “Про оренду землі”, до вказаної заяви не було долучено проєкт договору про його укладення на новий строк, про що і вказав виконавчий комітет Шрамківської сільської ради у листі від 17.09.2024 за вих. №02.1-12/1370.
Крім того, у цьому листі загалом доведено до відома орендаря про те, що Рада не має наміру укладати на новий строк договір оренди землі зі спадкоємцями ОСОБА_2 .
У подальшому ОСОБА_1 (спадкоємець ОСОБА_2 ) звернувся до Ради з новою заявою, яка датована 24.09.2024 (надійшла відповідачу 01.10.2024 за вх.№109), в якій просив, посилаючись на положення статті 33 Закону України “Про оренду землі”, поновити йому як спадкоємцю ОСОБА_2 строк дії Договору оренди на 10 років. В якості додатків до цієї заяви позивач вже долучив проєкт додаткової угоди.
Тобто, у даному випадку позивач дотримався вимоги частини 3 статті 33 Закону України “Про оренду землі” про направлення разом із заявою про намір скористатися переважним правом проєкту договору (додаткової угоди), однак порушив встановлений частиною 2 статті 33 Закону України “Про оренду землі” та пунктом 8 Договору строк на повідомлення орендодавця про наявність у нього такого наміру.
При цьому суд відхиляє посилання скаржника на те, що повторне звернення з заявою від 24.09.2025 обумовлено необхідністю на відповідь ради від 17.09.2024 доповнити поданий пакет документів проєктом угоди, оскільки положення статті 33 Закону України “Про оренду землі” щодо необхідності подання проєкту договору є достатньо чіткими та зрозумілими, обґрунтованих пояснень щодо неможливості подання заяви від 23.08.2024 разом із проєктом додаткової угоди позивач не навів.
Як вбачається з листа від 17.09.2024 за вих. №02.1-12/1370 та рішення Шрамківської сільської ради від 22.11.2024 №47-31/VІІІ, підставою для відмови у поновленні Договору оренди, окрім порушення процедури та строків звернення орендаря із заявою про поновлення Договору оренди, стало порушення орендарем обов`язку зі своєчасного внесення встановленої договором орендної плати.
При цьому, як вбачається з рішення Ради від 22.11.2024 №47-31/VІІІ, така відмова мотивована відповідними рекомендаціями постійної комісії з питань комунальної власності, інфраструктури, транспорту, житлово-комунального господарства, земельних відносин, будівництва, архітектури та просторового планування, збереження навколишнього природного середовища, освіти, культури, охорони здоров`я, фізичного виховання та соціальної політики.
Наведене вище свідчить про те, що сторони даного спору не досягли згоди щодо укладення Договору оренди на новий строк в порядку, передбаченому статтею 33 Закону України “Про оренду землі”, що означає припинення переважного права орендаря на укладення договору оренди відповідно положень вказаної статті.
Колегія суддів зауважує, що у межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 23.11.2023 у справі №906/1314/21.
Так, досліджуючи питання щодо належності виконання орендарем умов Договору оренди, суд установив таке.
За приписами статті 21 Закону України “Про оренду землі” орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України “Про оренду землі” орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Умовами пункту 11 Договору передбачено, що орендна плата вноситься у грошовій формі щомісячно рівними частками до 30 числа місяця, наступного за останнім календарним днем звітного (податкового періоду). 
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).
Згідно з пунктом 10 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
Відповідно до пункту 28 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати з урахуванням змін коефіцієнтів індексації.
За змістом пункту 31 Договору орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату з урахуванням коефіцієнта індексації.
Із довідки відповідача від 22.01.2025 №02.1-12/164 “Інформація про суми орендної плати по договору оренди від 30.09.2014, кадастровий номер 7120684500:02:001:0452”, вбачається, що Сергієнко Іван Іванович сплачував орендну плату за Договором один раз на рік, і без врахування індексів інфляції, оскільки сума орендної плати протягом 2021-2024 років не змінювалась.
Тобто, як обґрунтовано зауважив відповідач та вбачається з матеріалів справи, має місце систематичне порушення орендарем умов Договору щодо своєчасної та повної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою протягом, як мінімум, останніх чотирьох років, відповідно, орендар не може вважатися таким, що протягом строку дії Договору належно виконував встановлені ним обов`язки.
При цьому колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що формально орендар/позивач можливо й не порушував вимог Податкового кодексу щодо строків сплати орендної плати, встановлених для фізичних осіб, але строки, визначені Договором, є явно порушеними орендарем/позивачем і внаслідок такого порушення місцевий бюджет отримував надходження від орендної плати не щомісячно, а наприкінці року, тобто із затримкою строку платежу.
Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що орендна плата вносилася щороку однією сумою, однак такі дії здійснювалися за мовчазною згодою орендодавця, без будь-яких офіційних претензій або попереджень з його боку протягом 10 років, що свідчить про визнання відповідачем прийнятого порядку розрахунків, у контексті спірних правовідносин оцінюються судом критично, оскільки невисловлення Радою відповідних заперечень протягом строку дії Договору не позбавляє її права заперечити проти поновлення Договору оренди на підставі статті 33 Закону України “Про оренду землі” у зв`язку з порушенням орендарем його умов.
Також під час розгляду справи Рада висловила доводи стосовно недотримання орендарем умов Договору щодо цільового використання земельної ділянки – з моменту укладення договору (30.09.2014), державної реєстрації права оренди (16.10.2014) та до моменту подання позовної заяви фермерське господарство для використання земельної ділянки ані позивачем, ані його батьком ( ОСОБА_2 ), створено не було, а використання земельної ділянки за цільовим призначенням орендарем фактично не почалось.
Позивач [Сергієнко Ігор Іванович] в апеляційній скарзі такі обставини заперечує, стверджуючи, що орендар згідно з чинним законодавством не зобов`язаний був створювати нове фермерське господарство, оскільки ФГ “Удача” було створене ОСОБА_2 ще у 2003 році, тобто набагато раніше за укладення договору оренди (2014 рік). За доводами скаржника [Сергієнка Ігоря Івановича] земельна ділянка, яка надається в оренду, може використовуватися для досягнення мети господарства (виробництва), не будучи частиною складеного капіталу. Передача земельної ділянки Фермерському господарству “Удача” - це не надання земельної ділянки у суборенду іншим особам, а внутрішнє використання господарства, заснованого тим самим орендарем.
Оцінюючи вказані доводи відповідача, колегія суддів зазначає таке.
Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України “Про фермерське господарство” фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
У статті 2 Закону України “Про фермерське господарство” закріплено, що відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. 
Тобто спеціальним нормативно-правовим актом у таких правовідносинах є саме Закон України “Про фермерське господарство”.
За частиною 1 статті 5, частиною першою статті 7 Закону України “Про фермерське господарство” (у редакції, чинній станом на дату укладення Договору) кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.
Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України “Про фермерське господарство”).
Тобто можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства як форми підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією.
Надання (передача) фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства. Натомість відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки саме з метою ведення фермерського господарства.
Зі змісту положень статті 12 Закону України “Про фермерське господарство” вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.
З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України “Про фермерське господарство” можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство мало бути зареєстроване в установленому законом порядку і з дати реєстрації набути статусу юридичної особи. З цього часу землекористувачем земельної ділянки є фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.
Фермерські господарства створюються для вироблення товарної сільськогосподарської продукції, здійснення її переробки та реалізації з метою отримання прибутку.
За положенням статті 42 Господарського кодексу України (чинного станом на дату виникнення спірних правовідносин) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Таким чином, і відповідно до статті 1 Закону України “Про фермерське господарство”, і відповідно статті 42 Господарського кодексу України фермерське господарство є формою підприємницької діяльності, а надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення власної підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб.
Тобто земельні відносини, які є основою створення та діяльності фермерського господарства, проходять у динаміці два етапи:
1) отримання засновником фермерського господарства права (власності або оренди) на землю як передумова створення фермерського господарства;
2) створення фермерського господарства, внаслідок чого особу засновника заміщує фермерське господарство як землекористувач, який веде господарську діяльність на земельній ділянці.
Цей комплекс відносин є нерозривним, одне не існує без іншого в межах легітимної процедури створення фермерського господарства.
Хоча, як зазначалося вище, земельна ділянка надається фізичній особі, однак метою її надання є подальше створення фермерського господарства як суб`єкта підприємництва (господарювання) з переданням цьому суб`єкту земельної ділянки. Отже, в процесі створення фермерського господарства його засновник має обмежені правомочності щодо землі, оскільки його обов`язком є створення фермерського господарства, що і буде користувачем цієї землі.
Аналізуючи відносини щодо створення фермерського господарства і набуття ним права власності (користування) землею, можна зробити висновок, що de jure отримує землю фізична особа - засновник фермерського господарства, однак de facto він діє в інтересах створюваного ним фермерського господарства.
Так, за умовами пунктів 1, 14, 15 Договору земельна ділянка була передана ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, з моменту укладення Договору та державної реєстрації права оренди за ОСОБА_2 фермерське господарство на базі отриманої в оренду земельної ділянки ним створено не було, належних, допустимих, достовірних доказів та вірогідних у розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України доказів на спростування цієї обставини позивачем суду не надано.
Посилання скаржника [Сергієнка Ігоря Івановича] на те, що спірна земельна ділянка була використана для створення 06.11.2014 ОСОБА_2 Фермерського господарства “Удача-1”, яке було припинено 13.05.2015 в результаті реорганізації (правонаступником є ФГ “Удача”), оцінюються судом критично, оскільки у матеріалах справи відсутні докази (наприклад, статут ФГ “Удача-1”) на підтвердження того, що земельна ділянка була внесена до складеного капіталу саме ФГ “Удача-1”.
У свою чергу, Фермерське господарство “Удача” було зареєстроване як юридична особа ще 12.12.2003, а тому не могло бути створене на базі земельної ділянки, наданої в оренду ОСОБА_1 лише у 2014 році.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що він не зобов`язаний був створювати нове фермерське господарство суперечать законодавчо визначеній процедурі створення фермерського господарства, яка описана вище.
Зокрема, з аналізу положень статей 1, 5, 7, 8 Закону України “Про фермерське господарство” Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23.06.2020 у справі №922/989/18 зробила висновок, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.
Однак, із матеріалів справи вбачається, що до ФГ “Удача” фактично не перейшли права та обов`язки орендаря за Договором. Орендну плату до 2024 року сплачував Сергієнко Ігор Іванович як орендар, з листом щодо поновлення Договору звернувся до відповідача також ОСОБА_1 , а не ФГ “Удача”.
Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №322919239 від 15.02.2023 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452, площею 97,0787 га, передана в суборенду Фермерському господарству “Удача”. Право суборенди за ФГ “Удача” зареєстровано 09.10.2015; документи, подані для державної реєстрації: копія статуту, серія та номер: б/н, виданий 25.06.2008, видавник ФГ “Удача”; орендодавець, орендар: ОСОБА_2 .
Отже, відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується також, що орендодавцем для ФГ “Удача” виступає орендар за Договором із Радою - ОСОБА_2 , спадкоємцем права оренди за яким є позивач у даній справі.
ФГ “Удача” є суборендарем спірної земельної ділянки, що фактично визнається самим позивачем у позові.
Однак, сам факт передачі позивачем спірної земельної ділянки ФГ “Удача” у суборенду не може свідчити про використання Земельної ділянки за цільовим призначенням, оскільки позивач як орендар фактично використовує земельну ділянку не для ведення фермерського господарства, а для здачі її в піднайм (суборенду).
Передача ОСОБА_2 (спадкоємцем якого у спірних правовідносинах є позивач) в суборенду спірної земельної ділянки ФГ “Удача” свідчить про те, що вони не є землями фермерського господарства в розумінні статті 12 Закону України “Про фермерське господарство”.
Власне, сам факт передачі спірної земельної ділянки у суборенду орендарем свідчить про її нецільове використання позивачем як спадкоємцем ОСОБА_2 , відповідно, і про порушення ним вимог пунктів 1, 14, і 31 Договору.
Отже, колегія суддів доходить висновку про наявність з боку відповідача обґрунтованих заперечень щодо укладення договору оренди землі на новий строк через недотримання законодавчо визначеної процедури звернення до Ради із заявою про намір скористатися переважним правом на поновлення Договору, порушення орендарем умов Договору в частині своєчасної та повної сплати орендної плати та вимог закону і Договору щодо цільового використання спірної земельної ділянки.
Колегія суддів зауважує, що у межах розумної та добросовісної поведінки орган місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, довів до відома позивача про відсутність у нього наміру поновлювати позивачу дію Договору оренди на новий строк і такі підстави для відмови є обґрунтованими.
Зазначені дії Ради цілком узгоджуються з наведеним у постанові від 23.11.2023 у справі №906/1314/21 висновком Верховного Суду щодо меж розумної поведінки органу місцевого самоврядування, а тому посилання скаржника на недобросовісну поведінку орендодавця у відносинах з позивачем є необґрунтованим.
За таких обставин позовні вимоги у даній справі задоволенню не підлягають, висновки суду першої інстанції з приводу чого є правильними."

Отже обставинами, що встановлені у постанові від 07.10.2025 Північного апеляційного господарського суду у справі № 925/49/25, що мають суттєве значення при розгляді даної справи є:
- з 13.01.2021 земельна ділянка з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 належить на праві комунальної власності Шрамківській сільській раді Золотоніського району Черкаської області, остання є орендодавцем за Договором оренди;
- ОСОБА_2 , отримавши спірну земельну ділянку в оренду для створення фермерського господарства, всупереч прямій вимозі чинному законодавству фермерське господарство на її основі не створив, зареєструвавши за собою право оренди земельної ділянки, як громадянин;
- ОСОБА_2 , як громадянин передав земельну ділянку, яка йому надана для ведення фермерського господарства, в суборенду Фермерському господарству "Удача", чим також порушив чинне законодавство;
- ОСОБА_1 , як громадянин, успадкував право оренди земельної ділянки, яка призначена для створення фермерського господарства і набув статусу суборендодавця в Договорі суборенди;
- Строк дії Договору оренди закінчився 24.09.2024, сторонами за яким є Шрамківська сільська рада Золотоніського району Черкаської області, як орендодавець та ОСОБА_1 , як орендар; договір не поновлено та не продовжено, оскільки апеляційним судом встановлено суттєві порушення договору орендарем;
- земельна ділянка, що надана з метою створення фермерського господарства так і не була використана за цільовим призначенням. 

Суд встановив, що зміни про орендодавця (Шрамківську сільську раду Золотоніського району Черкаської області) за Договором оренди землі від 16.10.2014 внесено до Державного реєстру речових прав.
Суд враховує, що відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
Землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. (ч. 1 ст. 83 ЗК України)
У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. (п. "а" ч. 2 ст. 83 ЗК України)
Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. (ч. 1 ст. 78 ЗК України)
Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. (ч. 1 ст. 93 ЗК України)
Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. (абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 116 ЗК України)
Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. (ч. 1 ст. 122 ЗК України)
Згідно з ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. (ст. 1 Закону України "Про оренду землі")
Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. (ст. 13 Закону України "Про оренду землі")
Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. (ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду землі")
Договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. (п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про оренду землі")
Згідно з ч. 2, 3 ст. 774 ЦК України, строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.
Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. Строк суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, яка передається на земельних торгах в суборенду акціонерним товариством, товариством з обмеженою відповідальністю, 100 відсотків акцій (часток) у статутному капіталі якого належать державі, яке утворилося шляхом перетворення державного підприємства, яка була передана зазначеному господарському товариству в оренду відповідно до статті 120-1 Земельного кодексу України, не може становити більше 14 років, а для земельних ділянок, переданих в суборенду для закладання та/або вирощування багаторічних насаджень (плодових, ягідних, горіхоплідних, винограду), - більше 25 років. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється. (ч. 2, 4, 5 ст. 8 Закону України "Про оренду землі")
Оскільки Договір оренди землі від 30.09.2014 недійсним в судовому порядку не визнавався, суд вкотре доходить висновку, що з урахуванням п. 8, 35 цього Договору строк його дії припинено 24.09.2024. Відповідно строк дії Договору суборенди припинився 23.09.2024 відповідно до п. 7 Договору суборенди. Доказів продовження строку дії Договору суборенди суду не надано та відповідні відомості не внесено до Державного реєстру прав на нерухоме майно. Водночас суд зауважує, що з урахуванням наведених положень ЦК України, Закону України "Про оренду землі" у будь-якому випадку строк дії Договору суборенди обмежений строком дії Договору оренди, відтак припинений найпізніше 24.09.2024.
Стосовно переходу права оренди в порядку спадкування до ОСОБА_1 , то судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.09.2024, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з права оренди земельної ділянки, площею 97,0787 га (в тому числі рілля 95,5820 га, рілля 1,4967 га), призначеної для ведення фермерського господарства, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, за межами населеного пункту, яке належало померлому на підставі Договору оренди землі, укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Черкаській області та ОСОБА_2 від 30 вересня 2014 року, зареєстрованого в Державному земельному кадастрі речових прав на нерухоме майно 20 жовтня 2014 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 343677671206, номер запису про інше речове право 7398390. Кадастровий номер: 7120684500:02:001:0452.
Реєстрацію спадкового майна здійснено 09.09.2024, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
Відповідні зміни про орендаря земельної ділянки з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 шляхом заміни на ОСОБА_1 внесено до Державного реєстру речових прав.
Шрамківська сільська рада Золотоніського району Черкаської області з супровідним листом від 09.12.2024 № 02.1-12/1925 у зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди землі від 30.09.2014, укладеного на земельну ділянку кадастровий номер 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, з цільовим призначенням 01.02 для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Кантакузівка Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області надіслала ОСОБА_1 акт приймання-передачі земельної ділянки.
Надсилання вказаного листа відповідачу 1. та його отримання останнім підтверджується наданими позивачем фіскальним чеком, описом вкладення у лист та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 26.12.2024. (а.с. 69-70, т. 1)
У зв`язку із неповерненням відповідачем 1. земельної ділянки, 14.02.2025 позивач надіслав відповідачу 2. вимогу про повернення земельної ділянки від 13.02.2025 № 02.1-12/293, в якій вимагав:
1. Негайно, але не пізніше 3 (трьох) календарних днів з дати отримання даної Вимоги повернути Шрамківській сільській раді Золотоніського району Черкаської області земельну ділянку з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, з цільовим призначенням 01.02 для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Мировичі (с. Кантакузівка) Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.
2. Направити до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області уповноваженого представника ФГ "Удача" для складання відповідного акту повернення вище зазначеної земельної ділянки.
Надсилання зазначеної вимоги відповідачу 2. підтверджується наданими позивачем фіскальним чеком та описом вкладення у лист. (а.с. 73 - 74, т. 1)
Позивач стверджує, що відповідачі спірну земельну ділянку не повернули, внаслідок неповернення відповідачами земельної ділянки після закінчення строку дії договору порушуються права та законні інтереси позивача, оскільки без підписаного сторонами акта приймання-передачі (повернення) земельної ділянки неможливо здійснити державну реєстрацію припинення речових прав відповідачів на земельну ділянку в ДРРПНМ, без припинення речових прав попередніх користувачів позивач позбавлений можливості реалізувати право оренди даної земельної ділянки на земельних торгах у порядку, визначеному ст. 134 - 135 Земельного кодексу України, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Розглядаючи спір суд враховує такі положення чинного законодавства.
Щодо юрисдикції спору, суд враховує таке.
Відповідач 1. у клопотаннях про закриття провадження у справі зазначає, що він успадкував право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 як фізична особа, успадкування майна фізичною особою - підприємцем законодавством України не передбачено.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Відповідно до п. 1, 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України, - господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; 6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;
Відповідно до ч. 1 ст. 21 ГПК України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідач 1. стверджує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила критерії розмежування судової юрисдикції, - такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 127/21764/17, від 23.03.2021 у справі 367/4695/20).
Вказаним, на думку відповідача 1., доведено, що позивачем в даній справі об`єднано вимоги до фізичної особи та юридичної особи, а тому спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.
Дослідивши постанови Великої Палати Верховного Суду, на які покликається відповідач 1., суд встановив, що предметом розгляду у справі № 127/21764/17 були вимоги ОСОБИ_1 до ГО ТС "Малинівка" про визнання недійсними та скасування рішень загальних зборів товариства, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У постанові від 12.01.2021 у справі № 127/21764/17 Велика Палата Верховного Суду висловилась щодо юрисдикції спорів за участю громадського об`єднання зі статусом юридичної особи як учасника цивільних правовідносин, предметної юрисдикції у спорах між членами громадської організації товариства садоводів та громадською організацією з приводу визнання недійсним рішення загальних зборів щодо припинення повноважень одного з органів управління цією організацією. Тобто правовідносини у справі №127/21764/17 не є релевантними з правовідносинами у справі, що розглядається.
Предметом розгляду у справі № 367/4695/20 відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.03.2021 були позовні вимоги Громадської організації "Ірпінська спілка споживачів" до Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства "Ірпінь" Ірпінської міської ради про проведення перерахунку споживачам послуг. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.03.2021 у справі №367/4695/20 висловилась щодо питання юрисдикційності спору за позовом юридичної особи - громадської організації (об`єднання споживачів) в інтересах невизначеного кола споживачів до іншої юридичної особи про захист прав споживачів. Отже, правовідносини у справі № 367/4695/20 не є релевантними правовідносинам у справі, що розглядається з огляду на різний склад учасників та інший предмет спору.
При цьому суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19:
"...6.9. Розглядаючи питання щодо визначення юрисдикції спорів за участю фізичних осіб та фермерських господарств, Велика Палати Верховного Суду дійшла таких висновків.
6.10. У попередніх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що у правовідносинах користування земельною ділянкою, наданою фізичній особі для ведення фермерського господарства, відбувалася фактична заміна орендаря й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації. Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, спори щодо права власності чи іншого речового права на землю фермерських господарств з іншими юридичними особами, органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, прокурором, який обґрунтовує позовні вимоги порушенням інтересів держави у сфері розпорядження ділянками державної та комунальної власності, треба розглядати за правилами господарського судочинства (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15, від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 388/1103/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 704/29/17-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 628/774/18, від 3 липня 2019 року у справі № 637/116/18).
6.11. У тих випадках, коли фізична особа зверталася до уповноваженого органу та отримала земельні ділянки для ведення фермерського господарства, а фермерське господарство було нею зареєстроване після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі (або взагалі не було зареєстроване), Велика Палата Верховного Суду зазначала, що стороною таких спорів є фізична особа, якій надавалась земельна ділянка, а тому спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (правові висновки в постановах Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 376/331/16, від 15 травня 2019 року у справі № 468/972/17-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 699/185/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 620/371/17-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі № 365/65/16-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 626/1055/17-ц).
6.12. У постановах від 20 березня 2019 року у справі № 619/1680/17-ц, від 3 квітня 2019 року у справі № 621/2501/18, від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18 від 12 травня 2020 року у справі № 357/1180/17 Велика Палата Верховного Суду визначила цивільну юрисдикційність земельних спорів за участю фермерських господарств у разі, якщо спір стосується виділення земельної ділянки для ведення фермерського господарства фізичній особі, яка вже реалізувала своє право на отримання у спрощеному порядку земельної ділянки для ведення фермерського господарства, створила таке фермерське господарство, а потім знову як фізична особа скористалася таким правом, звернулася до компетентного органу та отримала повторно земельну ділянку чи земельні ділянки для ведення фермерського господарства.
6.13. За висновком Великої Палати Верховного Суду при визначенні юрисдикції спору про повторне виділення фізичним особам земельних ділянок для ведення фермерського господарства слід враховувати, що до цивільної юрисдикції відносяться спори, у яких фізична особа до цього звернення вже реалізувала право на отримання земельної ділянки для ведення фермерського господарства і до звернення з новою заявою створене фермерське господарство, якому в користування передана земельна ділянка. При цьому створення чи нестворення іншого фермерського господарства на час відкриття провадження у справі не має значення.
6.14. Узагальнено Велика Палата Верховного Суду визначила цивільну юрисдикційність земельних спорів щодо земельних ділянок, наданих для ведення фермерського господарства, у разі, якщо:
- фізична особа зверталася до уповноваженого органу та отримала спірні земельні ділянки для ведення фермерського господарства, а фермерське господарство було нею зареєстроване після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі (або взагалі не було зареєстроване);
- спір стосується виділення земельної ділянки для ведення фермерського господарства фізичній особі, яка вже реалізувала своє право на отримання у спрощеному порядку земельної ділянки для ведення фермерського господарства, створила таке фермерське господарство, а потім знову як фізична особа скористалася таким правом, звернулася до компетентного органу та отримала повторно земельну ділянку чи земельні ділянки для ведення фермерського господарства.
6.15. Господарська ж юрисдикція спору узагальнено визначалася:
- у правовідносинах користування земельною ділянкою, первинно наданою фізичній особі для ведення фермерського господарства, вважаючи, що в силу прямих приписів законодавства з дня державної реєстрації такого фермерського господарства відбувалася фактична заміна орендаря й обов`язки землекористувача земельної ділянки;
- коли земельна ділянка виділялася додатково фермерському господарству як юридичній особі...
...6.56. Як уже зазначалося, у постанові від 3 квітня 2019 року у справі № 621/2501/18, від якої просить відступити колегія суддів, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про розгляд справи у цивільній юрисдикції виходячи з того, що фізична особа, отримавши поза процедурою торгів земельну ділянку, не створила фермерського господарства, а передала її до іншого фермерського господарства, засновником якого ця особа і була.
6.57. Аналогічного висновку про належність спору до цивільної юрисдикції Велика Палата Верховного Суду дійшла й у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18, вказавши, що за встановлених обставин справи фермерське господарство є юридичною особою, для створення якої особа як громадянин задовго до видання оскарженого наказу вже отримала земельну ділянку, а тому немає підстав вважати, що земельна ділянка згідно з оскарженим наказом і договором оренди виділялася для того ж фермерського господарства і що обов`язки землекористувача земельної ділянки після укладення цього договору здійснює фермерське господарство, а не його засновник особисто.
6.58. У постанові від 12 травня 2020 року у справі № 357/1180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що землекористувач оспорювані земельні ділянки отримав із земель сільськогосподарського призначення державної власності в оренду для створення фермерського господарства та за встановлених обставин справи право користування зазначеними земельними ділянками не могло перейти до раніше створеного цією особою фермерського господарства. Таким чином, з огляду на суб`єктний склад сторін, характер спірних правовідносин у цій справі спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому суди попередніх інстанцій правильно дійшли висновку про необхідність розгляду справи в порядку цивільного судочинства.
6.59. Аналіз наявної практики Великої Палати Верховного Суду засвідчує, що як у випадку визначення цивільної юрисдикції, так і у випадку визначення господарської юрисдикції спору спірні земельні ділянки виділялися для ведення фермерського господарства фізичній особі, що оформлялося відповідним актом уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.
6.60. При цьому Велика Палата Верховного Суду в якості критерію при визначенні юрисдикції зважала на те, що із заявами про надання земельної ділянки повторно звертається фізична особа, підстави ототожнювати яку з фермерським господарством, яке було раніше створене цією фізичною особою, чи з фермерським господарством, створеним після отримання повторно земельної ділянки для ведення фермерського господарства, відсутні.
6.61. Таким чином, у кожній окремій справі юрисдикція спору ставиться у залежність від обставин справи, які не є визначальними ані з точки зору суб`єктного складу спору, ані з точки зору змісту правовідносин (прав і обов`язків учасників спірних правовідносин).
6.62. Фактично визначення юрисдикції спору поставлено в залежність від додержання вимог законодавства в межах фактичної процедури створення фермерського господарства, на підставі чого і подано позов.
6.63. Підхід до визначення юрисдикції залежно від обставин, які встановлюватимуться після відкриття провадження у справі, під час розгляду справи по суті, значно ускладнює вибір юрисдикції, що, в свою чергу, негативно відображається на доступі до правосуддя.
6.64. Це підтверджується й значним обсягом справ, що надходили до Великої Палати Верховного Суду з підстав порушення правил юрисдикції у спорах щодо оскарження прав на земельні ділянки, надані громадянам для ведення фермерських господарств.
6.65. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 619/1680/17-ц, від 3 квітня 2019 року у справі № 621/2501/18, від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18, від 12 травня 2020 року у справі № 357/1180/17, стосовно належності до цивільної юрисдикції спорів про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства.
6.67. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики Велика Палата Верховного Суду зазначає, що спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створила вона це фермерське господарство..."
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14.01.2025 у справі №917/50/24, від 15.01.2025 у справі №906/63/24.
Отже оскільки спірна земельна ділянка отримана ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , відповідно до п. 14, 15 Договору оренди належить до земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, спори щодо такої земельної ділянки мають розглядатися господарським судом.
Суд також зауважує, що твердження відповідача 1. про те, що позивачем в даній справі об`єднано вимоги до фізичної особи та юридичної особи, а тому спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства суперечить принципу заборони суперечливої поведінки, оскільки як встановлено вище, у справі № 925/49/25 саме ОСОБА_1 звернувся до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання укладеною додаткової угоди за правилами господарського судочинства.
Підсумовуючи викладене суд доходить висновку, що даний спір належить до господарської юрисдикції.
Щодо вимог позивача про визнання відсутнім у ОСОБА_1 права оренди спірної земельної ділянки та у ФГ "Удача" права суборенди спірної земельної ділянки суд зазначає таке.
У силу статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власності та мирно володіти своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постанові від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19 щодо володіння орендарем нерухомим майном: тимчасове володіння нерухомими речами може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації такого права на це майно у встановленому порядку, тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право тимчасового володіння, визнається тимчасовим фактичним володільцем нерухомого майна; судове рішення про задоволення позовних вимог про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння є підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Отже, специфіка книжкового володіння полягає, серед іншого, в тому, що нерухомістю можуть володіти одночасно кілька осіб, але щодо різних речових прав. Зокрема, якщо зареєстровані право власності і право оренди нерухомого майна, то і особа, зареєстрована як власник, і особа, зареєстрована як орендар, визнаються фактичними володільцями нерухомої речі щодо права власності і права оренди відповідно (див. правовий висновок у постанові Верховного Суду від 02.08.2023 у справі № 911/665/22, у постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 910/3453/22, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2024 у справі № 640/14353/19 (п. 6.14), у постанові Верховного Суду у справі № 920/14/23 від 24.07.2024 (п. 50)).
Водночас, як встановлено судом вище, на момент розгляду справи спірний Договір оренди землі від 30.09.2014 припинений 24.09.2024, відповідно припинений також Договір суборенди від 13.03.2015 - 23.09.2024, спірна земельна ділянка на праві комунальної власності належить Шрамківській сільській раді Золотоніського району Черкаської області.
Дійсно, з витягу з Державного реєстру речових прав (а.с. 55, т. 1) випливає наявність запису про зареєстроване право оренди спірної земельної ділянки за ОСОБА_1 , при цьому у розділі "зміст, характеристика іншого речового права" зазначено строк дії: до 24.09.2024.
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, міститься запис про зареєстроване право суборенди спірної земельної ділянки за ФГ "Удача" (а.с. 44-46, т. 1), при цьому у розділі "зміст, характеристика іншого речового права" зазначено строк дії: 23.09.2024.
Відтак в Державному реєстрі речових прав поряд з реєстрацією права оренди та суборенди відповідачів на спірну земельну ділянку містяться записи про строк дії договорів, що стали підставою виникнення відповідних прав, який наразі сплив.
Отже, той факт, що право оренди та право суборенди у відповідача 1. та відповідача 2. наразі відсутнє підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав, з урахуванням вказаних строків дії спірних договорів.
Відповідачі у справі не заперечують факту припинення дії Договору оренди та Договору суборенди.
Більше того, сам факт звернення ОСОБА_1 до суду з позовом у справі № 925/49/25 про визнання укладеною додаткової угоди до Договору оренди, зокрема в частині продовження строку дії Договору оренди, свідчить про те, що, зокрема, відповідач 1. визнає факт припинення дії Договору оренди.
Також суд враховує, як преюдиційну обставину закінчення строку дії Договору оренди, що встановлена Північним апеляційним господарським судом у постанові від 07.10.2025 у справі № 925/49/25.
У постанові від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді. Відповідно до ч. 1 ст. 2 та ст. 20 ГПК України, до повноважень господарських судів не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, які передбачають наявність спору про право, що виникає з матеріальних правовідносин.
Встановлення юридичних фактів можливе лише, як елемент оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості позовних вимог у випадку наявності спору про право цивільне. Це відповідає загальним засадам процесуального права, які зобов`язують суд при вирішенні спору встановити всі обставини, що мають значення для справи, дати їм юридичну оцінку та здійснити оцінку доказів у їх сукупності (постанова Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/7631/18).
У постанові від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання права, що визначений у п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, означає як наявність права, так і його відсутність.
Визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Така правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 та від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц.
Щодо покликання позивача в обґрунтування вказаних вимог на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 29.11.2023 у справі №513/879/19 про те, що належним способом захисту прав власника, який у спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди, суд зазначає таке.
Предметом розгляду у справі № 513/879/19 за позовом Селянського (фермерського) господарства "Рассвет" (далі - орендар, фермерське господарство) до ОСОБА_1 (далі - орендодавець) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні позивача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі - третя особа) була вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за позовом орендодавця до орендаря за участю третьої особи - визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.
У п. 55 постанови від 29.11.2023 у справі № 513/879/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 152)). Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди.
Водночас, як встановлено вище, у справі, що розглядається при наявних записах в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права оренди та суборенди, зазначені записи містять зареєстрований строк дії Договорів оренди та суборенди, які стали підставою для реєстрації відповідних речових прав. Строк дії Договору оренди та Договору суборенди наразі сплив та такий факт сторонами у справі не оспорюється.
На підставі викладеного суд доходить висновку, що обставини справи № 513/879/19 не є релевантними обставинам у справі що розглядається.
Підсумовуючи викладене суд відмовляє у задоволенні вимог позивача про:
- визнання відсутнім у ОСОБА_1 права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області та належить на праві комунальної власності Шрамківській сільській раді Золотоніського району Черкаської області;
- визнання відсутнім у Фермерського господарства "Удача" права суборенди земельної ділянки з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області та належить на праві комунальної власності Шрамківській сільській раді Золотоніського району Черкаської області.
Відповідно до абзаців 1, 2 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.
Відомості про речові права на земельну ділянку, похідні від права власності, що припиняються після завершення строку дії відповідного договору, містяться в Державному реєстрі прав з дня державної реєстрації набуття речового права до дня закінчення строку дії договору, що обраховується відповідно до Цивільного кодексу України. Після закінчення строку дії договору державна реєстрація речового права припиняється за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав.
Тобто підставою для державної реєстрації припинення речових прав оренди та суборенди земельної ділянки є безпосередньо такі договори (оренди та суборенди), в яких зазначено строк їх дії.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання Фермерське господарство "Удача" повернути земельну ділянку з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. (ч. 1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі")
Відповідно до п. 20 Договору оренду, орендар зобов`язаний після закінчення договору оренди землі, на наступний день повернути орендовану земельну ділянку орендодавцеві у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. (п. 20 Договору оренди)
Як встановлено судом, строк дії Договору оренди закінчився 24.09.2024, відтак відповідач 1. зобов`язаний був повернути земельну ділянку позивачу 25.09.2024, проте, з матеріалів справи випливає, що відповідач 1. всупереч наведеним нормам, земельну ділянку позивачу не повернув.
При цьому суд враховує, що у зв`язку з укладенням Договору суборенди, фактично спірна земельна ділянка перебуває у користуванні ФГ "Удача".
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про оренду землі", умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому. Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі. У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.
Відповідно до ч. 2, ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 
Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. (ч. 1 ст. 1212 ЦК України)
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. (ст. 387 ЦК України)
Як встановлено вище, строк дії Договору оренди та Договору суборенди закінчився.
Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму. (ч. 1 ст. 761 ЦК України)
Передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму. (ст. 774 ЦК України)
Таким чином, договір суборенди (піднайму) є похідним від договору оренди (найму) і може зберігати свою чинність виключно протягом строку дії договору оренди (найму). У разі втрати чинності договором оренди припиняються права наймача на орендоване майно, зокрема право передання його в суборенду. Відтак, договір суборенди припиняється одночасно з припиненням договору оренди, незалежно від підстав його припинення. Дія договору суборенди поза межами договору оренди суперечить природі договору суборенди.
Аналогічний правовий висновок викладений Касаційним цивільним судом у складі Верховного суду у постанові від 16.03.2018 у справі № 910/17082/17.
Таким чином, у зв`язку з тим, що строк дії Договору оренди сплив, зобов`язання сторін за цим договором припинилися, припинився також Договір суборенди, який обумовлював право орендаря здавати відповідачу в суборенду спірні земельні ділянки.
Вищевикладені обставини вказують на те, що відносини між позивачем та відповідачем 2. слід розцінювати як відносини з використання земельної ділянки, що не ґрунтуються на вимогах закону, договору та не врегульовано Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про зобов`язання Фермерське господарство "Удача" повернути Шрамківській сільській раді Золотоніського району Черкаської області майно, збережене без законної підстави, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача про стягнення з Сергієнка Ігоря Івановича неустойки в розмірі 177 126,49 грн суд зазначає таке.
У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. (ч. 1 ст. 785 ЦК України)
Зазначена норма кореспондується з положеннями п. 20 Договору оренди.
Як встановлено судом, відповідач 1. зобов`язаний був повернути земельну ділянку позивачу 25.09.2024, проте не повернув, отже з 26.09.2024 відповідач 1. неправомірно користується спірною земельною ділянкою.
Хоч фактично земельна ділянка перебуває у розпорядженні відповідача 2., договірний обов`язок відповідно до Договору оренди з позивачем щодо повернення земельної ділянки позивачу наявний саме у відповідача 1. та порушений саме ним.
В матеріалах справи відсутні докази сплати коштів за користування земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору оренди.
Суд зауважує, що правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм ст. 759, 762, 763 ЦК України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.
Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за ч. 2 ст. 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.
Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. (ч. 2 ст. 785 ЦК України)
Відтак, користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога про стягнення з наймача - відповідача 1. неустойки на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України є обґрунтованою.
Дослідивши розрахунок неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення, здійснений позивачем суд встановив, що останній здійснює такий розрахунок за період з жовтня по грудень 2024 року в сумі 83 550,23 грн та за період з січня по березень 2025 року у сумі 93 576,26 грн, що разом становить 177 126,49 грн.
Такий розрахунок позивач здійснює, виходячи з того, що відповідно до витягу № НВ-9958002842025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 станом на 09.04.2025 становить 4 158 944,96 грн.
Відповідно до п. 9 Договору оренди, відсоток від нормативної грошової оцінки земельної ділянки становить 4,5 %.
Відтак, подвійний розмір орендної плати за один місяць 2025 року становить 31 192,09 грн (4 158 944,96 х 4,5 % : 12 х 2), відповідно, за три місяці (з січня по березень 2025 року) - 93 576,27 грн (31 192,09 х 3).
У зв`язку з відсутністю витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки у 2024 році, позивач розраховує такий розмір з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянок у 2024 році - 1,12.
Так розмір нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки у 2024 році становить 4 158 944,96 : 1,12 = 3 713 343,71 грн.
Подвійний розмір орендної плати за один місяць 2024 року становить 27 850,08 грн (3 713 343,71 х 4,5 % : 12 х 2), відповідно, за три місяці (з жовтня по грудень 2024 року) - 83 550,24 грн (27 850,08 х 3).
Суд зауважує, що як встановлено вище, позивач заявив до стягнення за період з жовтня по грудень 2024 року - 83 550,23 грн та за період з січня по березень 2025 року - 93 576,26 грн, відтак не виходячи за межі позовних вимог, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача 1. неустойки у розмірі, що разом становить 177 126,49 грн.
Підсумовуючи викладене суд задовольняє позовні вимоги частково.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 74, 76-77, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Зобов`язати Фермерське господарство "Удача" (ідентифікаційний код 32795630, вул. Миру, буд. 5, селище міського типу Драбів, Драбівський р-н, Черкаська обл., 19800) повернути Шрамківській сільській раді Золотоніського району Черкаської області (ідентифікаційний код 34238355, вул. Незалежності, буд. 16, с. Шрамківка, Золотоніський р-н, Черкаська обл., 19812) майно, збережене без достатньої правової підстави, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером 7120684500:02:001:0452 площею 97,0787 га, для ведення фермерського господарства, яка розташована за межами населеного пункту в адміністративних межах Кантакузівської сільської ради Драбівського району Черкаської області.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (ідентифікаційний код 34238355, вул. Незалежності, буд. 16, с. Шрамківка, Золотоніський р-н, Черкаська обл., 19812) неустойку у розмірі 177 126,49 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (ідентифікаційний код 34238355, вул. Незалежності, буд. 16, с. Шрамківка, Золотоніський р-н, Черкаська обл., 19812) 3 028 грн витрат зі сплати судового збору.
Стягнути з Фермерського господарства "Удача" (ідентифікаційний код 32795630, вул. Миру, буд. 5, селище міського типу Драбів, Драбівський р-н, Черкаська обл., 19800) на користь Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області (ідентифікаційний код 34238355, вул. Незалежності, буд. 16, с. Шрамківка, Золотоніський р-н, Черкаська обл., 19812) 3 028 грн витрат зі сплати судового збору.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.
В решті позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати сторонам за допомогою системи "Електронний суд".

Суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА