Провадження № 2/742/154/26 
Єдиний унікальний № 742/3291/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2026 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Короткої А.О.,
за участі секретаря судового засідання – Рубан Ж.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», представники позивача: директорка Гедзь Ольга Віталіївна та адвокатка Ткаченко Юлія Олегівна, до ОСОБА_1 , представник відповідачки – адвокат Бульба Роман Васильович про стягнення заборгованості за договором позики, 

В С Т А Н О В И В :

Представниця ТОВ «Фінпром Маркет» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №3746617 від 19.10.2020 у розмірі 16120,00 грн, а також просила стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачкою умов вказаного кредитного договору.
04.06.2025 від представника відповідачки адвоката Бульби Р.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити у задоволенні таких у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов?язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов?язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зазначає, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі N? 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі N? 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі N? 5026/886/2012). Вказує, що позивач додає до позову копію договору факторингу N? 2106 від 21.06.2021 додатками та копію договору факторингу N? 0304023-ФК від 03.04.2023 з додатками. В п. 14.7. як договору факторингу N? 2106 від. 21.06.2021, так і договору факторингу N? 0304023-ФК від 03.04.2023 зазначено, що «До договору додаються наступні додатки, що складають його невід?ємну частину: Додаток N? 1 - Реєстр Заборгованостей; Додаток N? 2 - Зразок Акту прийому-передачі Документації; Додаток N? 3 - Зразок формату Реєстру Заборгованостей на електронному нош інформації; Додаток N? 4 - Зразок формату Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей на паперовому носії інформації; Додаток N? 5 - Зразок формату Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей на електронному носії інформації. Однак, вказані «ДОДАТКИ»: містять порожні рядки, маються написи що це зразки, відсутні дати, не вказано що саме передається. І тому багато незаповнених відомостей у таких додатках, викликає сумніви у їх достовірності та відповідності з оригіналами. А реєстри прав вимоги, де боржником зазначено ОСОБА_1 , самі по собі не свідчать про набуття позивачем прав кредитора (позикодавця) по відношенню до позичальника, а є додатками до договору та його невід?ємною частиною. До того ж, ТОВ «Фінпром Маркет» не надано до суду належних доказів на підтвердження виконання ним і іншим ТОВ договорів факторингу. Позивачем не надано доказів сплати визначеної ціни продажу за поговором - оплати відступлення права вимоги по договору факторингу N? 2106 від 21.06.2021 та по договору факторингу N? 0304023-ФК від 03.04.2023. Суду не надано доказів того, що ТОВ були здійснені у повному обсязі оплати за договорами факторингу (акти звірки між ТОВ не є такими доказами в силу неналежності).
15.08.2025 від представниці позивача ТОВ «Фінпром маркет» Гедзь О.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представниця просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що твердження представника Відповідача, стосовного того, що Позивачем не доведено право грошової вимоги за Договором позики, спростовується матеріалами справи, оскільки до позовної заяви додано докази здійснення оплати за договором факторингу N?2106 від 21.06.2021 р. та за договором факторингу N?030423-ФК від 03.04.2023 р. (додаток до позовної заяви N?15, 18). Окрім викладеного вище, згідно п.5.2. зазначених вище Договорів факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід?ємними частинами цього Договору. (Додатки N?4 та N?5 до Договору факторингу N?030423-ФК від 03.04.2023 р. та Договору факторингу N?2106 від 21.06.2021 р.- містяться в матеріалах справи).
Щодо стягнення судових витрат понесених відповідачкою то позивач вказав, що представником відповідача не надано жодної платіжної інструкції про сплату гонорару, що відповідачка понесла витрати на надання правничої допомоги, а тому вимога про стягнення з позивача понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу не заслуговує на увагу, та повинна залишитись без задоволення.
21.08.2025 представник відповідачки – адвокат Бульба Р.В. подав до суду заперечення (відповідь на відзив) в якому зазначив, що ТОВ «Фінпром Маркет» є неналежним позивачем, бо не довело своє право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за договором позики №3746617 від 19.10.2020. Навіть відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, само по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах. Тягар доказування позивача існує завжди, а відповідач, в свою чергу обирає, варіант захисту від активного заперечення до повного мовчання. Позивач повинен переконати суд у обґрунтованості своїх претензій. Саме позивач зобов?язаний довести факти, на які він посилається у позовній заяві, що ним у цій справі не зроблено. Тому просить відмовити у задоволенні позову.
Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, згідно з якою просила суд розглядати справу без участі представника (а.п.121).
Відповідачка та її представник адвокат Бульба Р.В. у судове засідання не з`явилися, проте її представник адвокат подав заяву про розгляд справи без їх участі, в якій просив відмовити у задоволенні позову та при ухваленні рішення просив врахувати заперечення проти позовних вимог, викладені у відзиві та запереченні.
Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. 
19.10.2020 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальниця) було укладено Договір позики №3746617 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, який підписаний позикодавцем електронним підписом, а зі сторони відповідачки електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора (jJi5pQDjT2), згідно Закону України «Про електронну комерцію» (а.п.15).
У пункті 2 Договору позики «Параметри та умови позики» зазначені наступні основні (істотні) умови позики: сума позики 6500,00грн (п.2.1); процентна ставка (базова) 1,60 % в день, фіксована (п.2.3); строк позики (строк договору) 30 днів (п.2.2); Дата надання позики 19.10.2020; дата повернення позики до 18.11.2020.
У таблиці, що міститься у п.2 Договору наведений розрахунок вартості позики 8060 грн за зниженою процентною ставкою (0,80% ), згідно Програми лояльності.
Реквізити картки позичальника: НОМЕР_1 , на яку перераховується позика, зазначені у відомостях про позичальника у Договорі позики №3746617 від 19.10.2020 (а.п.15).
За змістом пункту 4.1. Договору позики, Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Відповідно до п. 4.2 Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (а.п.15).
За змістом довідки ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000024970/ТНПП від 01.05.2025 на підставі договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» прийняло до виконання від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершило платіжну операцію: 19.10.2020 проведено платіж №9b9d1a02-6f6a-4465-87d4-0a49cb618e00 на суму 6500,00 грн, отримувач: Нестерко Валентина ЕПЗ номер НОМЕР_1 (а.п.26 зворот).
ТОВ «Фінпром маркет» складено Розрахунок заборгованості за договором позики №3746617 від 19.10.2020, у відношенні позичальниці ОСОБА_1 (а.п.6-8).
Згідно Розрахунку 19.10.2020 відповідачці надано позику в сумі 6500,00 грн та на умовах Програми лояльності протягом строку позики нараховані відсотки (плату) на суму позики за процентною ставкою 1,6% по 104,00 грн щодня. Такі проценти з 20.10.2020 до 16.02.2021 склали 9620,00 грн (а.п.6-8).
В розрахунку заборгованості відображено два платежі, які зараховані на погашення процентів: 15.11.2020 внесено 1404,00 грн; 15.12.2020 внесено 1456,00 грн. Усього сплачено: 2860,00 грн.
Після внесення 15.11.2020 платежу по процентам 1404,00 грн, чим було неповністю погашено проценти, нараховані на цю дату, позикодавець ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на суму позики (6500 грн) продовжив нарахування відповідачці процентів за процентною ставкою по 104,00 грн, які у період з 16.11.2020 по 16.02.2021.
Вочевидь, у цьому випадку було застосоване правило продовження строку позики. Починаючи з 18.11.2020 по 16.02.2021 (додатково 93 днів) позикодавець нарахував проценти відповідачці вказаною у п. 2 за процентною ставкою 1,60% в день (по 104,00 грн).
21.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) було укладено Договір факторингу №2106, за умовами якого (п.1.1) за цим Договором Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток N?1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги) (а.п.28 зворот).
Відповідно до п.2.5 Договору факторингу, якщо з моменту переходу до Фактора Прав вимоги, Клієнт отримає від Боржників суму грошових коштів в рахунок повернення Заборгованості за кредитними договорами в національній валюті, Клієнт зобов?язаний перерахувати дану суму Фактору протягом 10-ти (десяти) банківських днів з моменту закінчення звітного періоду (місяць) в якому надійшли дані суми на рахунки Клієнта. Разом з цим Клієнт відправляє Фактору електронною поштою на вказану Фактором адресу реєстр даних перерахувань, що повинен містити інформацію щодо кожного платежу, отриманого Клієнтом та відносно якого Фактор має Право вимоги, а саме: сума платежу, дата отримання платежу Клієнтом, номер кредитного договору. Вказана в цьому пункті Договору сума грошових коштів перераховується фактору за реквізитами вказані у Договорі факторингу.
Клієнт, на підставі даного Договору, з врахуванням п.5.2. цього Договору, відступає Фактору, а Фактор набуває Права Вимоги, та зобов?язується сплатити Клієнту Ціну Продажу згідно розділу 6 цього Договору. З моменту відступлення Прав Вимоги, всі гарантії, надані Боржниками щодо Портфеля Заборгованості, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з Правами Вимоги Фактору переходять всі пов?язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та неоплачених Боржниками процентів та всі способи забезпечення зобов?язань, пов?язані з Портфелем Заборгованості.
Відповідно до розділу 7. Передача документації. Клієнт зобов?язується передати Фактору всю Документацію, зазначену в розділі «Визначення термінів» в порядку, передбаченому пп.7.2. та 7.3. цього Договору. Передача Документації здійснюється Клієнтом, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати укладання даного Договору. Документація щодо Боржників надається в електронному вигляді в погоджений Сторонами спосіб. Передача Документації здійснюється на підставі відповідного Акту прийому-передачі Документації, за формою, встановленою в Додатку N?3 до цього Договору. Акт прийому-передачі Документації підписується уповноваженими представниками Сторін, а їх підписи скріплюються печатками Сторін.
Згідно долученого до позову Витягу з Реєстру прав вимоги №1 від 21.06.2021, що відступаються клієнтом факторові відповідно до Договору факторингу №2106 від 21.06.2021, під №7139 значиться ОСОБА_1 , її заборгованість за Договором позики №3746617 від 19.10.2020 складає: 6500,00 грн, 12376,00 грн, 18876,00 грн (а.п. 35).
03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» («Клієнт») та ТОВ «Фінпром Маркет» («Фактор») укладений Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідачки ОСОБА_1 за Договором позики №3746617 від 19.10.2020 (а.п. 38-42).
Відповідно до реєстру заборгованості до договору факторингу №030423-ФК укладеного між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» («Клієнт») та ТОВ «Фінпром Маркет») заборгованість ОСОБА_1 за Договором позики №3746617 від 19.10.2020 становить 18876 грн 00 коп (а.п.46-47).
Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів».
Пункт 1 ч. 2 ст.11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.
Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
За змістом частин 2, 3 ст. 13 ЦК України слідує, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі.
За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6. п. 12 ч. 1 ст.3 Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.
За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною 1 статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1078 ЦК України передбачено,що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги,яке виникне в майбутньому(майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно дост.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню,а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
За правилами ч.1 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно. Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором.
До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (ч.3 ст. 18 Закону).
Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п.5 ч.3 ст. 18 Закону)
Відповідно до ч.8 ст.18 цього Закону нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачиться на користь споживача.
Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору (договору позики) є предмет грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит/позика. Умови щодо суми кредиту/позики та розміру процентів, порядку їх сплати становлять основне грошове зобов`язання у договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Кредитний договір (договір позики) може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо.
Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
У цій справі суд поза будь-яким розумним сумнівом встановив, що 19.10.2020 між ТОВ«1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальниця) було укладено Договір позики №3746617 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у вигляді електронного документа з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, який підписаний зі сторони відповідачки електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачці позику 19.10.2020 в сумі 6500,00 грн шляхом безготівкового переказу на банківську картку номер НОМЕР_1 , який позичальник вказала при укладенні договору, що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» та не оспорюється відповідачкою.
Договір позики містить такі основні (істотні) умови: сума позики 6500,00 грн; строк позики (строк договору) 30 днів (п.2); Дата повернення позики до 18.11.2020. У таблиці, що міститься у п. 2 Договору наведений розрахунок вартості позики за програмою лояльності, яка застосована до позичальника, а саме: за зниженою процентною ставкою (0,80% в день), згідно Програми лояльності вартість позики для позичальника становитиме 8060 грн, з яких 6500 грн позика; 1560 грн проценти (плата) за користування коштами позики.
Однак, 18.11.2020 відповідачка позичені кошти (6500 грн) не повернула та лише частково сплатила проценти в сумі 1404,00 грн, тоді як станом на 18.11.2020 такі проценти згідно наданого суду розрахунку склали суму 1404,00 грн.
Отже, у позикодавця ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ, починаючи з 18.11.2020 виникло право вимоги до позичальника щодо повернення усієї суми позики та нарахованих процентів, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Позивач ТОВ «Фінпром маркет», обґрунтовуючи наявність у нього порушеного права, як підставу для звернення з позовом до суду, в позовній заяві фактично вказує, що він на підставі, укладеного з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, є правонаступником первісного кредитора у правах вимоги до боржниці ОСОБА_1 за договором позики № 3746617 від 19.10.2020.
Суд звернув увагу, що згідно п.1.1 Договору факторингу №030423 від 03.04.2023 за цим Договором Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Права Вимоги до Боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток N?1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги) (а.п.38 зворот).
Згідно визначення термінів, які вживаються в цьому Договорі факторингу: «Документація» - оригінали (до яких прирівнюються документи в електронному вигляді, що мають юридичну силу оригіналів) документи які підтверджують дійсність та наявність права вимоги Клієнта до таких Боржників (платіжні доручення та/або банківські виписки про видачу/перерахування коштів) зберігаються Кредитодавця, що стосуються заборгованості окремих Боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог Клієнта до Боржників по Портфелю Заборгованості, а також є необхідними для пред?явлення вимоги до Боржника щодо погашення заборгованості.
У змісті Договору факторингу зазначена загальна сума прав вимоги, що відступається, та Ціна продажу. Порядок розрахунків. При цьому, у п. 6.1 вказаного договору зазначається, що загальна сума Прав Вимоги, що відступається за Договором становить 563 530 154,96 (П?ятсот шістдесят три мільйони п?ятсот тридцять тисяч сто п?ятдесят чотири гривні 96 копійок) 6.2. Ціна Продажу за цим договором становить 22 573 367,99 грн. (Двадцять два мільйони п?ятсот сімдесят три тисячі триста шістдесят сім гривень 99 копійок). 6.3. Ціну продажу, що вказана в п.6.2. цього Договору Фактор сплачує на користь Клієнта в наступному в строк до 01.07.2023 року включно. 6.4. Днем сплати Фактором Клієнту Ціни Продажу вважається день перерахування грошових коштів на поточний рахунок Клієнта N? НОМЕР_2 відкритий АТ «ОТП Банк», Код ЄДРПОУ отримувача 35017877, в розмірі та порядку встановленому п. 6.2. цього Договору. При цьому, всі наслідки ненадходження грошових коштів на рахунок Клієнта несе Фактор. 6.5. За сплачені Фактором грошові кошти у вигляді Ціни Продажу, Клієнт сплачує Фактору плату в розмірі 100,00 (сто гривень, 00 коп.) грн. без ПДВ, шляхом перерахування протягом 3 (трьох) банківських днів з дати проведення Фактором оплати в повному обсязі суми, передбаченої п.6.3. даного Договору, коштів на поточний рахунок N? НОМЕР_3 відкритий у АТ «КБ «ОТП Банк», код банку 300528, Код ЄДРПОУ отримувача 43311346 (а.п.40).
Додані до Договору додатки, а саме: додаток №1 – реєстр заборгованостей, додаток №2 – зразок акту прийому-передачі документації; додаток №3 – зразок формату реєстру заборгованостей на електронному носії інформації, додаток №4 – зразок формату акту прийому-передачі реєстру заборгованостей на паперовому інформації; додаток №5 – зразок формату акту прийому-передачі реєстру заборгованостей на електронному носії інформації, зазначаються, що вони cкладають невід`ємну частину договору. 
На виконання ухвали суду не надано доказів (платіжного доручення, квитанції тощо) на підтвердження виконання Фактором ТОВ «Фінпром маркет» умов Договору факторингу в частині сплати клієнту 100% Ціни придбання прав вимоги шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта, як передбачено п. 6.5 договору.
Таким чином, суд встановив відсутність необхідних відомостей та доказів, на підтвердження фактичного та дійсного (реального) переходу права вимоги до боржниці ОСОБА_1 від первісного кредитора (ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») до позивача ТОВ «Фінпром Маркет», у відповідності до в умов договору та вимог закону.
Суд зауважує, що належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги (відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 910/16109/14).
Суд відхиляє як недопустимий доказ акт звірки взаєморозрахунків за період: січень 2021 – грудень 2022 роки, що відступаються клієнтом факторові відповідно до Договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, оскільки цей акт не передбачений умовами договору факторингу, що складають його невід`ємну частину.
Одним із способів відступлення права грошової вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Статтею 350 ГК України факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони.
У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, договір факторингу є реальним і відступлення права грошової вимоги за ним може відбуватися виключно за плату, чого позивачем не доведено.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 (справа № 301/2368/14-и) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.
На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.
В постанові від 18.10.2023 у справі N? 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі N? 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі N? 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі N? 5026/886/2012).
Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Враховуючи не доведення позивачем реальності відступлення позикодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», який у свою чергу відступив ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а останній на користь позивача ТОВ «Фінпром маркет» права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за договором позики №3746617 від 19.10.2020, а отже і не доведення набуття такого права позивачем, внаслідок відсутності доказів щодо обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання фактором своїх зобов`язань за договором, суд дійшов висновку про відсутність у позивача порушеного права у відносинах з відповідачкою, а тому правових підстав для задоволення позову немає.
Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України слід залишити за позивачем.
Крім того, у відповіді на відзиві представник  ОСОБА_1 - адвокат Бульба Р.В. просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, згідно зі ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно ч.1,2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Зокрема, у відповідності до ч.1, 2, 3, 4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає, оскільки у позові відмовлено у повному обсязі, то судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн по справі необхідно стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на користь  ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 16, 76, 77, 79, 80, 81, 1067, 1075 ЦК України, ст. ст. 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ – 43311346, юридична адреса: вул.М.Стельмаха, буд.9-А, офіс 204, м.Ірпінь, Київська область, 08200), представники позивача: директорка Гедзь Ольга Віталіївна (юридична адреса: вул.М.Стельмаха, буд.9-А, офіс 204, м.Ірпінь, Київська область, 08200) та адвокатка Ткаченко Юлія Олегівна (адреса: вул.Мала Житомирська, буд.6/5, м.Київ, 01001) до ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), представник відповідачки – адвокат Бульба Роман Васильович (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: вул.Заводська буд.18-А, с-ще Ладан, Прилуцький р-н, Чернігівська обл., 17583) стягнення заборгованості за договором позики – відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ – 43311346) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду. 

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено та підписано 20.01.2026.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анна КОРОТКА