Справа № 606/1993/25 

Рішення
і м е н е м У к р а ї н и
29 січня 2026 року м. Теребовля 
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
-головуючого судді Малярчука В.В.
-за участю секретаря судового засідання Зіньковської Н.Д.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови від 04.10.2025 року №6/577 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (вчинення порушення в особливий період), якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.
В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказав, що постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП. З такою постановою не погоджується і вважає її неправильною та такою яка суперечить чинному законодавству, оскільки до постанови не долучено документів, які б свідчили невиконання ОСОБА_1 правил військового обліку. Винесена постанова ОСОБА_1 не вручалася і не надсилалася на його адресу. Крім того протокол про адміністративне правопорушення не складався працівниками ТЦК. 30.09.2025 року отримав повістку № 5296 позивач прибув до ТЦК 02.10.2025 року, де його зобов`язали пройти військово-лікарську комісію, яку він пройшов 03.10.2025 року. Згідно постанови встановлено, що 02.10.2025 року о 10 год. 30 хв. військовозобовязаний ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . для уточнення військовооблікових даних. Під час звіряння військово-облікових в примішені ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_1 стало відомо, що даний військовооблікових вчасно не пройшов військово-лікарську комісію до 05.07.2025 року (п. 2 розділу ІІ ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України, щодо забезпечення прав в ТЦК та СП та поліцейських на соціальний захист"). Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18.04.2014 року №49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 року №1126-УІІ та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим порушив вимоги ч. 1 та ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ч.3 ст.17 Закону України «Про оборони України». ОСОБА_1 не мав жодного умислу ухилятися від військової служби.  Про наявність зазначеної постанови він дізнався 13.11.2025 року коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2025 року, а тому строк її оскарження ним пропущений з поважних причин. Крім того його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим позбавлено прав, гарантованих Конституцією України та ст. 268 КУпАП. А тому вважає, що вказана постанова є необґрунтованою та такою, підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.
Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 22.12.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
20.01.2026 року представник відповідача подав відзив на позов, у якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки оскаржувана постанова від 04.10.2025 року № 6/577 є правомірною, та прийнятою згідно чинного законодавства, крім того додано копію направлення від 02.10.2025 року № 5057189 про направлення ОСОБА_1 для визначення придатності до військової служби, довідку військово-лікарської комісії № 2025-1003-1517-5914-3 від 03.10.2015 року про придатність ОСОБА_1 до військової служби, копію постанови № R111881 від 04.10.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Позивач в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві вказав справу слухати в його відсутності, позовні вимоги просив задоволити, посилаючись на мотиви викладенні в позовній заяві.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
Повісткою № 5396/3162 ОСОБА_1 повідомлено, що йому належить з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 17.09.2025 року о 09:30 год. для оновлення військовоблікових даних.
30.09.2025 року ОСОБА_1 отримав повістку і прибув до ТЦК та СП 02.10.2025 року, де його зобов`язали пройти військо-лікарську комісію 03.10.2025 року.
Згідно копій доданих до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 придатний до військової служби, дата ВЛК 03.10.2025 року, звання солдат, тип відстрочки бронювання, 12.10.2025 року знято з розшуку (а.с.13-16).
Згідно копії із додатку "Дія" результат бронювання працівників посадовою особою за заявою № 20251024-7034 працівник ОСОБА_1 заброньований до 09.10.2026 року.
04.10.2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено постанову № 6/577 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (вчинення порушення в особливий період), відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Із змісту оскаржуваної постанови встановлено, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлено, що 02.10.2025 року о 10 год. 30 хв. військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . для уточнення військовооблікових даних.
Під час звіряння військово-облікових в примішені ІНФОРМАЦІЯ_1 на ОСОБА_1 стало відомо, що даний військовооблікових вчасно не пройшов військово-лікарську комісію до 05.07.2025 року (п. 2 розділу ІІ ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України, щодо забезпечення прав в ТЦК та СП та поліцейських на соціальний захист"). Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18.04.2014 року №49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 року №1126-УІІ та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим порушив вимоги ч. 1 та ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ч.3 ст.17 Закону України «Про оборони України». 
Згідно супровідного листа від 13.11.2025 року № 39159 ОСОБА_1 направлено для відома та виконання постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2025 року ВП 79589588. 
Постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2025 року ВП 79589588 відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 6/577 від 04.10.2025 року.
Згідно з ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується не всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.
Як передбачено ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
В матеріалах справи відсутній протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Також представником відповідача подано відзив на позов, у якому просить в задоволенні позову відмовити, оскільки оскаржувана постанова від 04.10.2025 року № 6/577 є правомірною, та прийнятою згідно чинного законодавства також до відзиву не додано жодних підтверджуючих документів, які б заперечили викладені обставини у позовній заяві.
Крім того, представником відповідача разом з відзивом не додано до матеріалів справи протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
04.10.2025 року винесена оскаржувана постанова. Позивачу ОСОБА_1 не повідомлено про винесену постанову та не надіслано на його адресу.
Згідно ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови мала висилатися  ОСОБА_1 протягом трьох днів тобто особі, щодо якої її винесено.
Згідно ч. 1,3 ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
Розгляд справи проводився без повідомлення особи що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та без його участі, після розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_4 постанова не надсилалася особі, щодо якої винесена.
Постанова від 04.10.2025 року № 6/577 після її винесення особисто ОСОБА_1 не була вручена, про що зазначено у постанові.
Постанова від 04.10.2025 року № 6/577 набрала законної сили 15.10.2025 року.
Таким чином, строк оскарження постанови закінчився 15.10.2025 року.
З позовом про оскарження постанови позивач звернувся 19.11.2025 року.
У клопотанні про поновлення строку на оскарження постанови позивач вказав, що про винесення вищезазначеної постанови 13.11.2025 року ОСОБА_1 не було відомо. Жодних повідомлень ні в телефонному режимі, ні в поштовому не надходило. ОСОБА_1 офіційно не викликали на розгляд виявленого щодо нього правопорушення. Він не був присутнім при її винесені. 
Позивач ОСОБА_1 постанову ВП № 79589588 про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2025 року отримав 13.11.2025 року.
Вказані обставини представником відповідача не спростовані.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (вчинення порушення в особливий період) від 04.10.2025 року, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Інших доказів на підтвердження наявності в діях позивача адміністративного правопорушення суду не надано.
Положеннями ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з вимогами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Судом встановлено, що оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не обґрунтовано належними доказами.
Сама лише постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (вчинення порушення в особливий період) від 04.10.2025 року не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.
Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (вчинення порушення в особливий період) від 04.10.2025 року, не надано належних та достатніх доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.
Отже, позов заявлений позивачем ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню. 
Водночас вимоги до виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2  не підлягають задоволенню, оскільки відповідні працівники ТЦК не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 235 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене  ст. 201-1 КУпАП.
Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (частина перша статті 46 КАС України).
Частиною четвертою статті 46 КАС України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Разом з цим, відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Враховуючи встановлені судом обставини, норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню щодо вимог до ТЦК, тому постанову ТЦК слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. А вимоги до виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити провадження у справі.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (вчинення порушення в особливий період) від 04.10.2025 року слід скасувати, а провадженні у справі закрити.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (вчинення порушення в особливий період) від 04.10.2025 року № 6/577 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.
В частині позовних вимог ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий В.В. Малярчук