ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/241/22	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Хотенця П.В. 
при секретарі судового засідання Гаврильєві О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Першого заступника керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова 	
до 	1. Харківської міської ради, м. Харків ,  2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків ,  3.Фізичної особи-підприємця Карнаухова Олексія Миколайовича, м. Харків  	
про 	визнання недійсним договору та зобов`язання повернути майно 	
за участю представників сторін:
прокурора - Ногіна О.М., посвідчення № 072833 від 01.03.2023 року
відповідачів - 1. Буряковська О.Ю., посвідчення № 2671, 2. не з`явився, 3. не з`явився 

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Київської окружної прокуратури м. Харкова звернувся із позовом до відповідачів 1. Харківської міської ради, м. Харків, 2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків, 3.Фізичної особи-підприємця Карнаухова Олексія Миколайовича, м. Харків, в якому просить визнати незаконним та скасувати пункти 13 і 27 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21 лютого 2018 року № 1008/18; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 04 жовтня 2018 року №5639-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Галіщевою О.А. і зареєстрований в реєстрі за № 716 та зобов`язати Фізичну особу-підприємця Карнаухова Олексія Миколайовича повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення цокольного поверху №1-:-5 загальною площею 50,3 кв.м. в житловому будинку літ. "А-9", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 28, шляхом складання акту приймання-передачі, а Харківську міську раду Харківської області зобов`язати прийняти вказані приміщення.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 21 лютого 2022 року на 11:20 годин.
18 лютого 2022 року через канцелярію суду, Харківською міською радою подано відзив (вхідний № 3975) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.
21 лютого 2022 року через канцелярію суду, Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради подано заяву (вхідний № 4046) про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 925/1133/18. 
Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 лютого 2022 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 27 квітня 2022 року.
Протокольною ухвалою суду від 21 лютого 2022 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 14 березня 2022 року на 12:00 годин.
23 лютого 2022 року через канцелярію суду, Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем подано відзив (вхідний № 4380) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.
Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX затверджено Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, дію воєнного стану на даний час продовжено.
Підготовче засідання у справі, призначене на 14 березня 2022 року, не відбулося у зв`язку із введенням Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64/2022 воєнного стану в Україні.
25 липня 2022 року електронною поштою, Харківською обласною прокуратурою подано відповідь (вхідний № 7102) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи. 
25 липня 2022 року електронною поштою, Харківською обласною прокуратурою подано відповідь (вхідний № 7103) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи. 
Ухвалою господарського суду від 15 серпня 2022 року призначено підготовче засідання по справі № 922/241/22 на 13 вересня 2022 року 12 годин.
13 вересня 2022 року з 9:00 до 18:00 у приміщенні Господарського суду Харківської області, була відсутня електроенергія. 
Призначене ухвалою суду від 15 серпня 2022 року на 13 вересня 2022 року о 12 годин підготовче засідання не відбулося з незалежних від суду причин та поштова кореспонденція не могла бути оброблена та внесена до АСДС, що підтверджується Актом відсутності електроенергії.
Ухвалою господарського суду від 14 вересня 2022 року вказано, що наступне підготовче засідання у справі відбудеться 19 вересня 2022 року о 12:40 годин.
15 вересня 2022 року через канцелярію суду, Харківською міською радою подано заяву (вхідний № 9796) про залишення позову без розгляду.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 вересня 2022 року заяву (вхідний № 4046 від 21 лютого 2022 року) Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 925/1133/18 задоволено; провадження по справі зупинено до закінчення розгляду судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 925/1133/18; ухвалено, що заяву (вхідний № 9796 від 15 вересня 2022 року) Харківської міської ради про залишення позову без розгляду розглянути після поновлення провадження у справі.
24 вересня 2025 року через систему "Електронний суд" Київською окружною прокуратурою подано клопотання (вхідний № 22087) про поновлення провадження у справі, оскільки на даний час Великою Палатою Верховного Суду справу № 925/1133/18 розглянуто, прийнято постанову від 11 червня 2024 року, в якій викладено відповідні правові висновки, у тому числі щодо застосування статті 23 Закону України "Про прокуратуру".
25 вересня 2025 року через систему "Електронний суд" Київською окружною прокуратурою подано заяву (вхідний № 22202) про зміну предмета позову, в якому прокуратура просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 04 жовтня 2018 року № 5639-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Галіщевою О.А. і зареєстрований в реєстрі за № 716 та зобов`язати Фізичну особу - підприємця Карнаухова Олексія Миколайовича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 04059243) нежитлові приміщення цокольного поверху № 1-:-5 загальною площею 50,3 кв.м. в житловому будинку літ. "А-9", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Майка Йогансена (Лермонтовська), 28, а Харківську міську раду зобов`язати прийняти у власність вказані приміщення.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 жовтня 2025 року провадження у справі № 922/241/22 поновлено та призначено підготовче засідання на 21 жовтня 2025 року о 12:40 годин.
17 жовтня 2025 року через систему "Електронний суд", Харківською обласною прокуратурою подано заяву (вхідний № 24152) про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП / коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи), яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 жовтня 2025 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 01 грудня 2025 року, підготовче засідання відкладено на 20 листопада 2025 року о 12:30 годин.
12 листопада 2025 року через систему "Електронний суд", Харківською міською радою подано додаткові пояснення (вхідний № 26335), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 листопада 2025 року прийнято до розгляду заяву (вхідний № 22202 від 25 вересня 2025 року) Першого заступника керівника Київської окружної прокуратури про зміну предмета позову.
Протокольною ухвалою суду від 20 листопада 2025 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 грудня 2025 року о 14:30 годин.
Протокольною ухвалою суду від 11 грудня 2025 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 22 грудня 2025 року о 15 годин.
Протокольною ухвалою суду від 22 грудня 2025 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 13 січня 2026 року о 16:20 годин. 
Прокурор у судовому засіданні та у відповідях на відзиви підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.
Представник першого відповідача у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.
Представник другого відповідача у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
Третій представник у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву Харківської міської ради про залишення позову без необґрунтованою та відмовляє у її задоволенні.
Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, вислухавши пояснення прокурора, повноважного представника першого відповідачів, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
27 серпня 2012 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем було укладено договір оренди № 1943.
11 серпня 2015 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди № 1943 від 27 серпня 2012 року.
23 липня 2018 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем було укладено додаткову угоду № 2 до договору оренди № 1943 від 27 серпня 2012 року.
Згідно пункту 1.1. договору оренди № 1943 та додаткової угоди № 2 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення цокольного поверху № 2-:-5, загальною площею 35,5 кв.м, в житловому будинку (технічний паспорт від 06 вересня 2011 року, інвентаризаційна справа 70847), (далі "майно"), яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 28, літ. "А-9" та знаходиться на балансі КП "Жилкомсервіс". Право на оренду цього майна отримано орендарем на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 22 серпня 2012 року № 502 "Про передачу в оренду нежитлових приміщень". Право комунальної власності на нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 591944263101.
Відповідно до пункту 1.2 договору оренди № 1943 та додаткової угоди № 2 майно передається в оренду з метою використання: розміщення торговельного об`єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.
Згідно пункту 3.1. договору оренди № 1943 та додаткової угоди № 2, вартість об`єкту оренди становить без ПДВ 192700 грн.
Відповідно до пункту 5.2 договору оренди № 1943 та додаткової угоди № 2, орендар має здійснювати ремонт, реконструкцію орендованого майна у встановленому порядку за наявності письмової згоди орендодавця.
Згідно пункту 5.3. договору оренди № 1943 та додаткової угоди № 2, орендар має право за письмовою згодою орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, провадити невід`ємні поліпшення, які необхідні для здійснення господарської діяльності, що зумовлює підвищення його вартості. Якщо невід`ємні поліпшення майна зроблені за згодою орендодавця, орендар має право на відшкодування вартості необхідних витрат або зарахування їх вартості тільки у разі придбання об`єкта у власність. Поліпшення зроблені без згоди орендодавця, які неможливо відокремити без пошкодження орендованого майна, не породжують зобов`язання орендодавця відшкодовувати їх вартість.
Відповідно до пункту 5.5. договору оренди № 1943 та додаткової угоди № 2 орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, орендар після закінчення строку договору має переважне право перед іншими особами на продовження дії договору оренди на новий строк.
Згідно пункту 5.6. договору оренди № 1943 та додаткової угоди № 2 орендар має право на приватизації орендованого майна шляхом викупу до вимог статті 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".
Відповідно до пункту 10.1. договору оренди № 1943 та додаткової угоди № 2 строк дії договору з 27 червня 2018 року по 27 травня 2021 року.
27 серпня 2012 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем було укладено договір оренди № 1944.
11 серпня 2015 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди № 1944 від 27 серпня 2012 року.
23 липня 2018 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем було укладено додаткову угоду № 2 до договору оренди № 1944 від 27 серпня 2012 року.
Згідно пункту 1.1. договору оренди № 1944 та додаткової угоди № 2 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення цокольного поверху № 2-:-5, загальною площею 35,5 кв.м, в житловому будинку (технічний паспорт від 06 вересня 2011 року, інвентаризаційна справа 70847), (далі "майно"), яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 28, літ. "А-9" та знаходиться на балансі КП "Жилкомсервіс". Право на оренду цього майна отримано орендарем на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 22 серпня 2012 року № 502 "Про передачу в оренду нежитлових приміщень". Право комунальної власності на нерухоме майно зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 591944263101.
Відповідно до пункту 1.2 договору оренди № 1944 та додаткової угоди № 2 майно передається в оренду з метою використання: розміщення торговельного об`єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.
Згідно пункту 3.1. договору оренди № 1944 та додаткової угоди № 2, вартість об`єкту оренди становить без ПДВ 192700 грн.
Відповідно до пункту 5.2 договору оренди № 1944 та додаткової угоди № 2, орендар має здійснювати ремонт, реконструкцію орендованого майна у встановленому порядку за наявності письмової згоди орендодавця.
Згідно пункту 5.3. договору оренди № 1944 та додаткової угоди № 2, орендар має право за письмовою згодою орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, провадити невід`ємні поліпшення, які необхідні для здійснення господарської діяльності, що зумовлює підвищення його вартості. Якщо невід`ємні поліпшення майна зроблені за згодою орендодавця, орендар має право на відшкодування вартості необхідних витрат або зарахування їх вартості тільки у разі придбання об`єкта у власність. Поліпшення зроблені без згоди орендодавця, які неможливо відокремити без пошкодження орендованого майна, не породжують зобов`язання орендодавця відшкодовувати їх вартість.
Відповідно до пункту 5.5. договору оренди № 1944 та додаткової угоди № 2 орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, орендар після закінчення строку договору має переважне право перед іншими особами на продовження дії договору оренди на новий строк.
Згідно пункту 5.6. договору оренди № 1944 та додаткової угоди № 2 орендар має право на приватизації орендованого майна шляхом викупу до вимог статті 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".
Відповідно до пункту 10.1. договору оренди № 1944 та додаткової угоди № 2 строк дії договору з 27 червня 2018 року по 27 травня 2021 року.
07 листопада 2016 року Фізична особа - підприємець Карнаухов Олексій Миколайович звернувся до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради з листом щодо приватизації орендованих приміщень площею 35,5 кв.м.
13 червня 2017 року Фізична особа - підприємець Карнаухов Олексій Миколайович звернувся до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради з листом щодо приватизації орендованих приміщень площею 14,8 кв.м.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 1008/18 від 21 лютого 2018 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" було включено спірні нежитлові приміщення до переліку об`єктів, які підлягають приватизації (відчуженню) шляхом викупу.
Згідно висновку про оцінку нежитлових приміщень загальною площею 35,5 кв.м. в житловій будівлі літ. "А-9", розташованих за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 28, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем Остащенко К.Ю. та затвердженого 05 березня 2018 року начальником Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, ринкова вартість згаданих приміщень станом на 28 лютого 2018 року склала 110000 грн (без ПДВ).
Відповідно до висновку про оцінку нежитлових приміщень загальною площею 14,8 кв.м. в житловій будівлі літ. "А-9", розташованих за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 28, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем Остащенко К.Ю. та затвердженого 05 березня 2018 року начальником Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, ринкова вартість згаданих приміщень станом на 28 лютого 2018 року склала 45900 грн (без ПДВ).
04 жовтня 2018 року між Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем (покупцем) та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (продавцем) було укладено договір купівлі - продажу № 5639-В-С, відповідно до умов якого Фізична особа - підприємець Карнаухов Олексій Миколайович приватизував вказані нежитлові приміщення, а саме: нежитлові приміщення площею 35,5 кв.м. за 110000 грн без ПДВ (132000 грн з ПДВ), нежитлові приміщення площею 14,8 кв.м. за 45900 грн без ПДВ (9180 грн з ПДВ). Загальна вартість придбаних приміщень склала 155900 грн без ПДВ (187080 грн з ПДВ).
Між Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради складено Акт прийому-передачі № 5639-В-С, згідно якого продавець (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) передав, а покупець (Фізична особа - підприємець Карнаухов Олексій Миколайович) прийняв продані 04 жовтня 2018 року шляхом викупу нежитлові приміщення цокольного поверху №1-:-5 загальною площею 50,3 кв.м. в житловому будинку літ. "А-9", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 28. У вказаному акті зазначено, що станом на 04 жовтня 2018 року загальна сума за об`єкт приватизації у розмірі 187080 грн (у тому числі ПДВ) сплачена у повному обсязі.
Звертаючись із даним позовом до суду, прокурор зазначає, що Харківська міська рада незаконно обрала спосіб приватизації оспорюваного майна шляхом викупу орендарем. Прокурор наполягає на тому, що рішення міської ради від 21 лютого 2018 № 1008/18 є незаконним, у зв`язку з тим, що прийнято з порушенням вимог статті 345 Цивільного кодексу України, статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", статтей 1, 2, 4, 29, Закону України "Про приватизацію державного майна", статтей 11, 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". При цьому, прокурором наголошено про те, що Харківська міська рада має право прийняти рішення про продаж нерухомого майна, що перебуває у власності територіальної громади, а уповноважений нею орган приватизації, а саме Управління комунального майна, має укласти відповідний договір купівлі-продажу, як правило, за результатами проведення аукціону або конкурсу (конкурсний продаж). У виключних випадках такий продаж може бути проведений шляхом викупу, а саме в даному випадку продаж шляхом викупу орендарем об`єктів, які вже перебувають у нього в оренді, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна. Зокрема у звіті про оцінку майна, договорі оренди, договорі купівлі-продажу, заявці орендаря з проханням надати дозвіл на приватизацію будь-які відомості про такі поліпшення відсутні. А отже, орендарем до органу приватизації не подавались документи, що містять невід`ємні поліпшення, здійснені за час його оренди, під час приватизації. Прокурор вважає, що обраний спосіб приватизації не тільки є незаконним, а й суперечить інтересам держави та територіальної громади.
Вважаючи, що під час прийняття оскаржуваного рішення Харківської міської ради, в процесі здійснення процедури відчуження об`єктів нерухомості та укладання спірних договорів купівлі-продажу відповідачами були порушені вимоги Закону України "Про приватизацію державного майна", Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017 - 2022 роки, що безпосередньо порушує права та інтереси територіальної громади м. Харкова, прокурор звернувся з відповідною позовною заявою до господарського суду Харківської області, в якій просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 04 жовтня 2018 року №5639-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Галіщевою О.А. і зареєстрований в реєстрі за № 716 та зобов`язати Фізичну особу-підприємця Карнаухова Олексія Миколайовича повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення цокольного поверху №1-:-5 загальною площею 50,3 кв.м. в житловому будинку літ. "А-9", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 28, шляхом складання акту приймання-передачі, а Харківську міську раду Харківської області зобов`язати прийняти вказані приміщення.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Отже, обов`язковою передумовою реалізації права на судовий захист в порядку господарського судочинства є наявність у позивача суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, які порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами - відповідачами, та на захист якого спрямоване звернення до суду з позовом. Відтак, вирішуючи спір, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, і лише встановивши наявність такого - суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, приймає рішення про захист порушеного права або про відмову у захисті. Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу. Згідно з частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у господарські правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює господарські права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у господарських, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18, у пункті 26 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц).
У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (частина 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України). У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою (частина 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України). У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті (абзаци 1 та 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру"). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4 статті цього Закону). Крім того, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 червня 2024 року у справі № 925/1133/18 зазначила, що у разі, якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє або приймає рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку органи, які прийняли рішення чи вчинили дії, що, на думку прокурора, порушують інтереси держави, набувають статусу відповідача.
Орган державної влади (або місцевого самоврядування), який порушив права держави чи територіальної громади прийняттям незаконного рішення від імені відповідного суб`єкта права, не може (в силу відсутності повноважень на захист) та не повинен (з огляду на відсутність спору з іншим учасником цивільних правовідносин) бути позивачем за позовом прокурора, спрямованим на оскарження незаконного рішення цього ж органу та відновлення порушених прав і законних інтересів держави чи територіальної громади. В процесуальному аспекті орган, який прийняв такий акт, не має зацікавленості у задоволенні позовних вимог, відстоюючи правомірність своїх дій, що суперечить правовому статусу позивача. Водночас доведення правомірності дій, які оспорюються позивачем, забезпечується процесуальними повноваженнями відповідача.
У пункті 140 наведеної постанови від 11 червня 2024 року у справі № 925/1133/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала на те, що прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.
В межах цієї справи, прокурор звернувся з позовом, в якому просив визнати недійсним договір та витребувати (повернути) спірне нерухоме майно у комунальну власність, наголошуючи на порушенні інтересів держави з огляду на те, що Харківська міська рада як орган, уповноважений діяти виключно в інтересах територіальної громади міста, та Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської радою внаслідок допущених порушень відчужили спірне нерухоме майно на порушення вимог законодавства, діяли всупереч інтересам територіальної громади міста та, відповідно, і держави.
Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами прокурора про необхідність у даній справі здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді.
Означене підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 липня 2025 року у справі № 922/4043/19.
Судом встановлено, що 27 серпня 2012 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем було укладено договори оренди № 1943 та № 1944, відповідно до умов пункту 1.1. яких, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення цокольного поверху № 2-:-5, загальною площею 35,5 кв.м, в житловому будинку (технічний паспорт від 06 вересня 2011 року, інвентаризаційна справа 70847), (далі "майно"), яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 28, літ. "А-9" та знаходиться на балансі КП "Жилкомсервіс". 
Відповідно до пунктів 1.2 договорів оренди № 1943, № 1944 та додаткових угод № 2 майно передається в оренду з метою використання: розміщення торговельного об`єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.
Згідно пунктів 3.1. договорів оренди № 1943, № 1944 та додаткових угод № 2, вартість об`єкту оренди становить без ПДВ 192700 грн.
Відповідно до пунктів 5.2 договорів оренди № 1943, № 1944 та додаткових угод № 2, орендар має здійснювати ремонт, реконструкцію орендованого майна у встановленому порядку за наявності письмової згоди орендодавця.
Згідно пунктів 5.5. договорів оренди № 1943, № 1944 та додаткових угод № 2 орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, орендар після закінчення строку договору має переважне право перед іншими особами на продовження дії договору оренди на новий строк.
Відповідно до пунктів 5.6. договорів оренди № 1943, № 1944 та додаткових угод № 2 орендар має право на приватизації орендованого майна шляхом викупу до вимог статті 18 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".
Фізична особа - підприємець Карнаухов Олексій Миколайович звернувся до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради з заявами про розгляд питання щодо приватизації вказаних приміщень шляхом викупу.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 1008/18 від 21 лютого 2018 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" було включено спірні нежитлові приміщення до переліку об`єктів, які підлягають приватизації (відчуженню) шляхом викупу.
Додатковими угодами № 2 від 23 липня 2018 року до договорів оренди № 1943, № 1944 від 27 серпня 2012 року даний договір викладено в новій редакції, відповідно до якої строк дії договорів з 27 червня 2018 року по 27 травня 2021 року.
Згідно висновку про оцінку нежитлових приміщень загальною площею 14,8 кв.м. в житловій будівлі літ. "А-9", розташованих за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 28, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем Остащенко К.Ю. та затвердженого 05 березня 2018 року начальником Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, ринкова вартість згаданих приміщень станом на 28 лютого 2018 року склала 45900 грн (без ПДВ).
04 жовтня 2018 року між Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем (покупцем) та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (продавцем) було укладено договір купівлі - продажу № 5639-В-С, відповідно до умов якого Фізична особа - підприємець Карнаухов Олексій Миколайович приватизував вказані нежитлові приміщення, а саме: нежитлові приміщення площею 35,5 кв.м. за 110000 грн без ПДВ (132000 грн з ПДВ), нежитлові приміщення площею 14,8 кв.м. за 45900 грн без ПДВ (9180 грн з ПДВ). Загальна вартість придбаних приміщень склала 155900 грн без ПДВ (187080 грн з ПДВ).
04 жовтня 2018 року між Територіальною громадою міста Харкова, від імені якого діє Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, як виконавчий орган Харківської міської ради (продавцем) та Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем (покупцем), на підставі рішення 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21 червня 2017 року № 691/17 "Про Програму приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова на 2017-2022 рр." та рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21 лютого 2018 № 1008/18 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем, пунктом 1 якого встановлено, що продавець зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти нежитлові приміщення цокольного поверху №1-:-5 в житловому будинку літ. "А-9", загальною площею 50,3 кв.м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 28 , орендовані Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем згідно з договорами оренди № 1943 від 27 серпня 2012 року та № 1944 від 27 серпня 2012 року.
Відповідно до пункту 2 цього договору оціночна вартість нежитлових приміщень площею 35,5 кв.м., що відчужуються, визначена у відповідності до Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року №1891 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2015 року № 1033), зафіксована у висновках оцінювача про вартість об`єкта оцінки, затверджених Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 05 березня 2018 року, і складає 110000,00 грн. Згідно з Податковим кодексом України сума податку на додану вартість становить 20 відсотків від вартості нежитлових приміщень та складає 22000,00 грн. Разом ціна продажу нежитлових приміщень становить 132000 грн. 
Згідно пункту 2 цього договору оціночна вартість нежитлових приміщень площею 14,8 кв.м., що відчужуються, визначена у відповідності до Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року №1891 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2015 року № 1033), зафіксована у висновках оцінювача про вартість об`єкта оцінки, затверджених Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 05 березня 2018 року, і складає 45900,00 грн. Згідно з Податковим кодексом України сума податку на додану вартість становить 20 відсотків від вартості нежитлових приміщень та складає 9180,00 грн. Разом ціна продажу нежитлових приміщень становить 55080 грн. 
Відповідно до пункту 3.2. договору покупець сплачує продавцю вартість нежитлових приміщень в сумі 187080,00 грн.
Згідно з актом прийому-передачі № 5639-В-С Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради передало, а Фізична особа - підприємець Карнаухов Олексій Миколайович прийняв продані 04 жовтня 2018 року нежитлові приміщення цокольного поверху №1-:-5 загальною площею 50,3 кв.м. в житловому будинку літ. "А-9", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 28.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно частини 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. 
Відповідно до статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування України" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
Згідно статті 1 Закону України "Про місцеве самоврядування України" право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування. Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. 
Відповідно до статті 172 Цивільного кодексу України територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом.
У частині першій статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування й оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об`єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.
21 червня 2017 року Харківською міською радою на 13 сесії 7 скликання прийнято рішення № 691/17 "Про Програму приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 рр.".
Згідно пункту 1.1 додатку до рішення 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про Програму приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 рр." (Програма приватизації на 2017-2022 рр.) програма розроблена відповідно до Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та інших законодавчих актів, що регулюють питання власності.
Відповідно до пункту 1.4 Програми на 2017-2022 рр. об`єктами приватизації об`єктів комунальної власності, що підлягають приватизації, належать: комунальні підприємства (якщо в разі їх виділення у самостійні підприємства не порушується технологічна єдність виробництва з основної спеціалізації підприємства, зі структури якого вони виділяються) як єдині майнові комплекси, до складу яких входять усі види майна, призначені для їх діяльності, що визначені Цивільним кодексом України, у тому числі разом із земельними ділянками комунальної власності, на яких вони розташовані (далі - єдиний майновий комплекс підприємства); об`єкти незавершеного будівництва та законсервовані об`єкти, які не можуть бути добудовані за рахунок коштів міського бюджету; окреме індивідуально визначене майно (рухоме та нерухоме майно, у тому числі будівлі, споруди, нежитлові приміщення); акції (частки, паї), що належать територіальній громаді у статутному капіталі господарських товариств, інших господарських організацій та підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності; об`єкти соціально-культурного призначення, крім тих, що не підлягають приватизації.
Основними принципами індивідуальної приватизації є: досягнення максимального економічного ефекту від продажу об`єкта приватизації; вибір способу приватизації об`єкта; виявлення перешкод в приватизації та їх усунення, здійснення необхідних регуляторних заходів; індивідуальний підхід при підготовці об`єкта до приватизації та прийняття рішень про приватизацію; визначення економічної доцільності приватизації об`єкта. (пункт 2.2 Програми приватизації на 2017-2022 рр).
Згідно пункту 3.3 Програми на 2017-2022 рр. продаж об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова здійснюється способами, що визначаються законодавством України і цією Програмою для кожної групи об`єктів.
Відповідно до пункту 3.4 Програми на 2017-2022 рр. приватизація об`єктів здійснюється шляхом: викупу; продажу об`єктів приватизації на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу об`єктів приватизації за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону (далі - конкурс); іншими способами, які встановлюються спеціальними законами, що регулюють особливості приватизації об`єктів окремих галузей. Викуп застосовується щодо об`єктів комунальної власності, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими та нормативними актами, а також щодо тих, які не продано на аукціоні, за конкурсом.
Таким чином, порядок та процедура приватизації комунального майна на момент прийняття рішення Харківською міською радою від 21 лютого 2018 року № 1008/18 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м.Харкова" визначались Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (який на час звернення прокуратури з позовом втратив чинність на підставі пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", який набрав чинності 07 березня 2018 року) та Програмою приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 рр., затвердженою рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21 червня 2017 року № 691/17.
Згідно частини 4 статті 3 Закону України "Про приватизацію державного майна" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування) відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про приватизацію державного майна" приватизація державного майна (далі - приватизація) - платне відчуження майна, що перебуває у державній власності, у тому числі разом із земельною ділянкою державної власності, на якій розташований об`єкт, що підлягає приватизації, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів для здійснення структурної перебудови національної економіки.
З метою раціонального та ефективного застосування способів приватизації об`єкти приватизації класифікуються за такими групами: група А - окреме індивідуально визначене майно, у тому числі разом із земельними ділянками державної власності, на яких таке майно розташоване (частина 1 статті 5-1 Закону України "Про приватизацію державного майна").
Статтею 15 Закону України "Про приватизацію державного майна" визначені способи приватизації, зокрема, шляхом: продажу об`єктів приватизації на аукціоні (у тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу об`єктів приватизації за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону (далі - конкурс); продажу акцій (часток, паїв), що належать державі у господарських товариствах, на аукціоні, за конкурсом, на фондових біржах та іншими способами, що передбачають загальнодоступність та конкуренцію покупців; продажу на конкурсній основі єдиного майнового комплексу державного підприємства, що приватизується, або контрольного пакета акцій акціонерного товариства при поданні покупцем документів, передбачених частиною першою статті 12 цього Закону; викуп об`єктів приватизації; продажу акцій на міжнародних фондових ринках, у тому числі у вигляді депозитарних розписок; іншими способами, які встановлюються спеціальними законами, що регулюють особливості приватизації об`єктів окремих галузей, викупу.
Відповідно до частини 2 статті 16-2 Закону України "Про приватизацію державного майна" викуп об`єктів малої приватизації здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)". Статтею 3 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено способи приватизації об`єктів малої приватизації. Приватизація об`єктів малої приватизації здійснюється шляхом: викупу; продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону (далі - конкурс). Шляхом продажу за конкурсом може здійснюватися приватизація окремих єдиних майнових комплексів групи А та окремих об`єктів групи Ж.
21 лютого 2018 Харківською міською радою прийнято рішення № 1008/18 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова", згідно з яким з метою найбільш ефективного використання нежитлового фонду м. Харкова та поповнення бюджету міста Харкова, на підставі законів України "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про особливості приватизації об`єктів незавершеного будівництва", статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 роки, затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21 червня 2017 року № 691/17, керуючись статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішено провести відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова шляхом викупу згідно з додатком. У пунктах 13, 27 додатку до вказаного рішення визначено спірне майно.
З моменту прийняття рішення про приватизацію об`єктів, які перебувають у комунальній власності, органами приватизації здійснюється підготовка до їх приватизації відповідно до статті 8 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що полягає, зокрема, у встановлені ціни продажу об`єкта, що підлягає приватизації шляхом викупу, або початкову ціну об`єкта на аукціоні, за конкурсом з урахуванням результатів оцінки об`єкта, проведеної відповідно до методики оцінки майна, затвердженої Кабінетом Міністрів України; публікації інформації про об`єкти малої приватизації у відповідних інформаційних бюлетенях та місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації; а також вчиненні інших дій, необхідних для підготовки об`єктів малої приватизації до продажу.
Згідно частин 1, 3 статті 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" викуп застосовується щодо об`єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено законодавчими актами. Порядок викупу об`єкта встановлюється Фондом державного майна України. Статтею 13 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продаж об`єктів малої приватизації на аукціоні полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував у ході торгів найвищу ціну. 
Відповідно до статті 14 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" продаж об`єктів малої приватизації за конкурсом полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував найвищу ціну та взяв зобов`язання виконати умови конкурсу.
З наведених норм права вбачається, що основною метою приватизації, у тому числі комунального майна є досягнення максимального економічного ефекту від продажу об`єкта комунальної власності, тобто отримання найвищої ціни за об`єкти, що підлягають приватизації та залучення коштів для здійснення структурної перебудови економіки територіальної громади.
Згідно частини 1 статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" приватизація об`єктів групи А здійснюється з урахуванням таких особливостей: 1) у разі прийняття рішення про приватизацію орендованого державного майна (будівлі, споруди, нежитлового приміщення) орендар одержує право на викуп такого майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна; 2) продаж нежитлових приміщень, будівель та споруд, які згідно із законодавством можуть бути об`єктами приватизації, незалежно від підпорядкування здійснюється державними органами приватизації відповідно до законодавства з питань приватизації; 3) майно, що залишилося після задоволення вимог кредиторів державного підприємства, визнаного банкрутом за рішенням господарського суду (якщо господарський суд прийняв постанову про його ліквідацію), передається ліквідаційною комісією відповідному державному органу приватизації для подальшої приватизації за актом приймання-передачі в порядку, встановленому Фондом державного майна України. Продаж зазначеного майна здійснюється виключно на аукціонах; 4) державний орган приватизації з власної ініціативи приймає рішення про приватизацію об`єктів групи А, які утворюються на базі державного майна підприємств, що реструктуризуються, нежитлових приміщень, об`єктів, щодо яких скасовано заборону на приватизацію в установленому законом порядку, та інших неприватизованих об`єктів групи А. Порядок викупу встановлений Фондом державного майна України. На час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок продажу об`єктів малої приватизації шляхом викупу, на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни), за конкурсом з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону, затверджений Фондом державного майна України від 02 квітня 2012 року № 439 (Порядок № 439). 
Відповідно до пункту 8.1 Порядку № 439 викуп об`єктів малої приватизації застосовується відповідно до пункту 3.3 розділу III та пункту 7.15 розділу VII цього Порядку щодо об`єктів малої приватизації, які не продані на аукціоні, за конкурсом, а також якщо право покупця на викуп об`єкта передбачено чинним законодавством України.
Таким чином, викуп орендарем орендованого ним приміщення у спірних правовідносинах, в силу приписів статті 18-2 з урахуванням статті 11 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 рр., затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання № 691/17, може бути лише за умови, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, за якою воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна.
Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що орендарем - Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем здійснювались будь-які поліпшення орендованого нею приміщення за договорами оренди № 1943, № 1944 від 27 серпня 2012 року. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що пункти додатку до рішення Харківської міської ради від 21 лютого 2018 №1008/18 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" прийнято з порушенням вимог Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про приватизацію державного майна», Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-202 рр., затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання 21 червня 2017 року, оскільки спрямований не на досягнення мети, визначеної у цих Законах і Програмі, і тим самим порушує права територіальної громади на отримання максимального економічного ефекту від продажу об`єкта комунальної власності.
Пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. 
Згідно частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави недійсності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. 
Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що продовжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду.
Беручи до уваги, що договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих Фізичною особою - підприємцем Карнаухова Олексія Миколайовича, від 04 жовтня 2018 року №5639-В-С укладений на підставі, зокрема, рішення Харківської міської ради від 21 лютого 2018 року №1008/18 "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади", пункти 13, 27 додатку якого є неправомірним та незаконним, а також спірний договір укладений з порушенням вимог статті 18-1 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", Закону України "Про місцеве самоврядування" та Програми приватизації та відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова на 2017-2022 рр., затвердженої рішенням 13 сесії Харківської міської ради 7 скликання 21 червня 2017 року №691/17, то суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 04 жовтня 2018 року №5639-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Галіщевою О.А. і зареєстрований в реєстрі за № 716
Аналізуючи наведені вище положення Закону України "Про приватизацію державного майна", Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 22 січня 2021 у справі № 922/623/20 дійшла аналогічних висновків. Крім того, аналогічні правові висновки сформовані усталеною судовою практикою, відображеною, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №922/3272/18, від 17 червня 2020 року у справі № 922/2593/19, від 17 червня 2020 року у справі № 922/1958/19, від 23 червня 2020 року у справі № 922/1970/19, від 07 липня 2020 року у справі №922/2932/19, від 08 липня 2020 року у справі № 922/1969/19, від 23 липня 2020 року у справі №922/2762/19, від 03 листопада 2020 року у справі № 922/3814/19, від 16 березня 2021 року у справі №922/1009/20, від 22 січня 2021 року у справі № 922/623/20, від 18 березня 2021 року у справі №922/4169/19, від 24 березня 2021 року у справі № 922/2244/19, від 24 березня 2021 року у справі №922/3276/19, від 31 березня 2021 року у справі № 922/3272/18, від 01 квітня 2021 року у справі №922/250/20, від 06 квітня 2021 року у справі № 922/1668/20, від 13 квітня 2021 року у справі №922/2934/19, від 13 квітня 2021 року у справі № 922/3852/19, від 20 квітня 2021 року у справі №922/2811/19 зі спорів, що виникли із подібних правовідносин приватизації способом викупу комунального майна територіальної громади м. Харкова за участю Харківської міськради та Управління комунального майна Харківської міської ради.
Крім того, суд зазначає, що при вирішенні питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу 04 жовтня 2018 року №5639-В-С, укладеного на підставі пунктів 13, 27 додатку до рішення Харківської міської ради від 21 лютого 2018 року №1008/18, має надаватись юридична оцінка необхідності позбавлення покупця права мирного володіння приватизованим майном, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини про неможливість витребування у добросовісного набувача майна, яке вибуло з володіння держави внаслідок порушень, допущених уповноваженими посадовими особами, які здійснюють функцію управління державним майном (спори щодо порушення частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до положень статті 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) друге речення того ж абзацу охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) другий абзац визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), пункти 166-168).
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, а останнє - характеризуватися доступністю для заінтересованих осіб, чіткістю, наслідки його застосування мають бути передбачуваними. Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, то Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), пункт 68, "Кривенький проти України" від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07), пункт 45).
Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б один із зазначених критеріїв сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном не буде дотриманий. І навпаки - встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Європейський суд з прав людини у рішенні "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року зазначив, що позбавлення власності можливе тільки при виконанні певних вимог. Суд вказує у своєму рішенні, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Говорячи про "закон", стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції. Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні.
Суд зазначає, що продаж майна на неконкурентних засадах порушує такі основоположні принципи приватизації, як рівність прав участі громадян України у процесі приватизації, створення сприятливих умов для залучення інвестицій, забезпечення конкурентності продажу, передбачених статтею 2 Закону України "Про приватизацію державного майна".
Аналогічна правова позиція викладена у пункті 48 постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №922/3272/18.
Порушення Харківською міською радою умов та порядку приватизації призвели не тільки до можливих економічних збитків (недотримання територіальною громадою коштів від відкритого продажу майна конкурентним способом), а позбавили інших зацікавлених фізичних та юридичних осіб можливості придбати комунальне майно на відкритому конкурсі, створили для них і орендаря несправедливі умови конкуренції на ринку продажу комунального майна. При цьому орендар, відповідно, отримав непередбачені законом привілеї викупити майно неконкурентним способом.
Харківська міська рада, розпорядившись таким чином майном, діяла всупереч суспільним інтересам, поставивши в нерівні умови орендаря, який не здійснив його невід`ємних поліпшень, і інших потенційних покупців комунального майна, фактично протиправно позбавивши останніх права на участь у приватизації.
Суд зазначає, що першим та другим відповідачами не дотримано процедури розпорядження комунальною власністю вимогам законодавства. Фізична особа -підприємець Карнаухов Олексій Миколайович мав усі можливості ознайомитися з порядком та умовами викупу орендованого майна, та могло усвідомлювати невідповідність обраної нею процедури чинному законодавству при зверненні з заявою про приватизацію шляхом викупу. 
Так, передача права власності на майно, у тому числі в результаті приватизації, передбачає наявність волевиявлення як у продавця, так і у покупця такого майна. Отже, покупець, звертаючись до органів місцевого самоврядування про приватизацію орендованого нежитлового приміщення, та достовірно знаючи, що поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, ним здійснені не були та жодні дії, які б свідчили про намір здійснити такі поліпшення, ним не вчинялись, усвідомлював що його звернення з заявою про приватизацію шляхом викупу є протиправним, оскільки суперечить пункту 1 частини 1 статті 18-2 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). 
За таких обставин, зважаючи на наявність допущених порушень органами місцевого самоврядування умов та порядку приватизації, а також протиправної поведінки самого покупця, який за відсутності у нього законодавчо встановлених підстав для приватизації майна шляхом викупу у зв`язку з нездійсненням ним поліпшень майна, звернувся до органів місцевого самоврядування з заявою про приватизацію спірного майна шляхом викупу, суд дійшов висновку про те, що позбавлення набувача його майна, шляхом визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна у комунальну власність є пропорційним втручанням з боку держави, а отже є законним в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому суд враховує і те, що покупець не буде нести "індивідуальний і надмірний тягар", оскільки визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна у комунальну власність є єдиним законним та справедливим способом усунення виявленого судом порушення, а правовим наслідком задоволення позову є повернення сторонами усього, що вони одержали на виконання спірного правочину, тобто фактично повернення набувачу коштів, сплачених на виконання правочину.
Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, а також, що визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним у комунальну власність є пропорційним втручанням з боку держави, а отже є законним в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині зобов`язання Фізичну особу-підприємця Карнаухова Олексія Миколайовича повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення цокольного поверху №1-:-5 загальною площею 50,3 кв.м. в житловому будинку літ. "А-9", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Лермонтовська, 28, шляхом складання акту приймання-передачі, а Харківську міську раду Харківської області зобов`язати прийняти вказані приміщення.
При цьому, належним способом захисту права власності територіальної громади міста у цьому разі є застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину (реституції).
Наведені висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 травня 2025 року у справі № 922/3727/19.
Згідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідачів покладається судовий збір у розмірі 5287,20 грн.
Разом з тим, пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
В даному випадку, прокурор реалізуючи можливості, які закладені в основі господарського процесуального законодавства України, виявив бажання на повернення з Державного бюджету України, сплаченого судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір".
Оскільки прокурором сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, беручи до уваги норми статті 123 та пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", суд дійшов висновку про повернення прокурору з Державного бюджету 2481,00 грн судового збору, про що буде постановлена окрема ухвала.
На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд  

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 04 жовтня 2018 року № 5639-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Карнауховим Олексієм Миколайовичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Галіщевою О.А. і зареєстрований в реєстрі за № 716.
Зобов`язати Фізичну особу - підприємця Карнаухова Олексія Миколайовича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) повернути Харківській міській територіальній громаді в особі Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 04059243) нежитлові приміщення цокольного поверху № 1-:-5 загальною площею 50,3 кв.м. в житловому будинку літ. "А-9", розташованому за адресою: м. Харків, вул. Майка Йогансена (Лермонтовська), 28, а Харківську міську раду зобов`язати прийняти у власність вказані приміщення.
Стягнути з Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції,7, код ЄДРПОУ 04059243) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4; код ЄДРПОУ 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) 1762,40 грн судового збору.
Стягнути з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, код ЄДРПОУ 14095412) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4; код ЄДРПОУ 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) 1762,40 грн судового збору.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Карнаухова Олексія Миколайовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Харківської обласної прокуратури (61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4; код ЄДРПОУ 02910108, банк отримувача: Державна казначейська служба України, код 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету - 2800) 1762,40 грн судового збору.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Повернути Харківській обласній прокуратурі з Державного бюджету 2481,00 грн судового збору, про що постановити окрему ухвалу.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "19" січня 2026 р. 

Суддя		П.В. Хотенець