ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2026 року  Справа № 924/754/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Розізнана І.В. 

секретар судового засідання Соколовська О.В. 

без виклику учасників справи 
розглянувши апеляційну скаргу Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.09.2025 у справі №924/754/25 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
до Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет"
про стягнення 53 761,53 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 10.09.2025 у справі №924/754/25 позов задоволено.
Стягнуто з Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 47 442,21 грн основного боргу, 4226,90 грн пені, 413,33 грн 3% річних, 1679,09 грн інфляційних втрат та 2422,40 грн судового збору.
Вказане рішення мотивоване тим, що відповідачем порушено зобов`язання з оплати за поставлений позивачем природний газ за договором №21-7201/24-БО-Т від 31.10.2024, в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем основного боргу, а тому заявлені позовні вимоги про стягнення 47 442,21 грн основного боргу правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Місцевий господарський суд повважав обґрунтованими заявлені вимоги про стягнення 4226,90 грн пені 413,33 грн 3% річних, а також 1679,09 грн інфляційних втрат.
Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Заклад вищої освіти "Подільський державний Університет" звернувся до суду із апеляційною скаргою через Електронний суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.09.2025 у справі №924/754/25.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:
- станом на час подання апеляційної скарги між сторонами триває процедура мирного врегулювання. Під час розгляду справи судом першої інстанції після узгодження з представником позивача в телефонній розмові 28.08.2025 можливості укладення мирової угоди та на виконання його прохання про виявлення ініціативи укладання мирової угоди з боку ЗВО "ПДУ" шляхом направлення офіційного листа на адресу позивача, Закладом вищої освіти "Подільський державний університет" було надіслано супровідний лист з пропозицією укласти мирову угоду та проєкт мирової угоди. Також було направлено Закладом вищої освіти "Подільський державний університет" до суду першої інстанції через систему "Електронний суд" 02.09.2025 та 09.09.2025 клопотання про відкладення розгляду у зв`язку з процесом укладання мирової угоди. Ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання від 09.09.2025 про відкладення розгляду справи, або про задоволення клопотання Закладом вищої освіти "Подільський державний університет" отримано не було. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції офіційна письмова відповідь від позивача на звернення ЗВО "ПДУ" так і не була отримана, що свідчить про не завершений процес укладання мирової угоди.
- Договір постачання природного газу № 21-7201/24-БО-Т від 31.10.2024, невиконання умов якого було предметом спору та судового врегулювання, був укладений між позивачем та Відокремленим структурним підрозділом "Новоушицький фаховий коледж Закладу вищої освіти "Подільський державний університет". Відповідно саме Відокремлений структурний підрозділ "Новоушицький фаховий коледж Закладу вищої освіти "Подільський державний університет" був стороною вищевказаного договору та самостійно приймав і оплачував газ, здійснював ведення окремого бухгалтерського обліку та розрахунків, адже згідно п.4, ч.3, статті 65 Закону України "Про фахову передвищу освіту" Відокремлений структурний підрозділ "Новоушицький фаховий коледж Закладу вищої освіти "Подільський державний університет" має право здійснювати самостійну фінансово-господарську діяльність. Окрім того, відповідно до доручення, виданого ректором ЗВО "ПДУ" в.о. директору Відокремленого структурного підрозділу "Новоушицький фаховий коледж Закладу вищої освіти "Подільський державний університет", він був наділений правом укладати від імені ЗВО "ПДУ" господарські договори, а також представляти інтереси Відокремленого структурного підрозділу "Новоушицький фаховий коледж Закладу вищої освіти "Подільський державний університет" в судових органах з усіма правами наданими за законом позивачу, відповідачу, третій особі. Відповідно до вищенаведеного, стверджуємо, що суд першої інстанції помилково визначив відповідачем ЗВО "ПДУ" як юридичну особу, що призвело до ухвалення рішення про стягнення боргу з неналежного суб`єкта.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 апеляційну скаргу Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.09.2025 у справі №924/754/25 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та надати Північно-західному апеляційному господарському суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав його поновлення та доказів, які підтверджують наведені підстави.
17.11.2025 на адресу суду від Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет" надійшла заява про поновлення процесуального строку.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суд від 24.11.2025 поновлено строк на подання апеляційної скарги Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.09.2025 у справі №924/754/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.09.2025 у справі №924/754/25. Роз`яснено, що розгляд апеляційної скарги Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.09.2025 у справі №924/754/25 буде здійснюватися без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Зупинено дію рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.09.2025 у справі №924/754/25. Запропоновано учасникам у справі подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України протягом 15 днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняття оскаржуваного рішення суду, зазначає наступне.
Судом встановлено, що 31.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (Постачальник) та відокремленим структурним підрозділом "Новоушицький фаховий коледж Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет"(Споживач) було укладено Договір постачання природного газу №21-7201/24-БО-Т.
Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 "Газове паливо", а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Відповідно до п. 2.1 Договору, Постачальник передає Споживачу на умовах цього договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з листопада 2024 року по 31 грудня 2024 року (включно), в кількості 25,00000 тис. куб. м, в тому числі по місяцях:
- листопад 2024 року 10,00000;
- грудень 2024 рооку 15,00000.
Загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за цим договором, складається з сум загальних обсягів природного газу, замовлених споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії договору.
У відповідності до п. 3.5 Договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Як передбачено п.п. 3.5.1, п. 3.5 Договору, Споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акта надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий розрахунковий період, що складений між оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС та Кодексу ГРМ.
Відповідно до п. 4.1 Договору ціна на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином: ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ 13658,33 грн, крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ 16390,00 грн; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,576 грн, крім того ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ 163,89 грн за 1000 куб. м. Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16553,89 грн
Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього договору за 25000 куб. м газу, в тому числі по місяцях за листопад 2024 10,00000, грудень 2024 15,00000, а всього 25,00000.
У разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін (п.4.2 Договору).
У відповідності до п. 4.3 Договору, загальна вартість цього Договору на дату укладення становить 344872,71 грн, крім того, ПДВ 68 974, 54 грн, разом з ПДВ 413 847, 25 грн
Як передбачено п. 5.1 Договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу.
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природного газу здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4. п. 3.5. цього договору.
Даний договір діє до 31.12.2024 включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору (п. 13.1 Договору).
Договір від 31.10.2024 підписаний представниками сторін та скріплений відтиском печаток сторін.
Матеріали справи не містять доказів в підтвердження розірвання чи визнання недійсним Договору від 31.10.2024.
На виконання умов Договору від 31.10.2024 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 461289,46 грн, що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу, а саме: від 12.12.2024 на суму 184678,80 грн з ПДВ (11,15622 тис. куб. м); від 13.01.2025 на суму 276610,66 грн з ПДВ (16,70971 тис.куб.м).
Акт від 12.12.2024 підписаний представниками сторін та скріплені відтиском печаток підприємств.
Відповідач частково розрахувався з позивачем за отриманий природний газ на суму 184678,80 грн за листопад 2024 та 229168,45 грн за грудень 2024.
Згідно долученої позивачем до матеріалів справи виписки по рахунку, заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий газ становить 47442,21 грн
При цьому, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині своєчасної та повної оплати, позивач на підставі п. 7.2 договору, ст. 232 ГК України та ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахував 4226,90 грн пені та 413,33 грн 3% річних за період 18.02.2025 - 03.06.2025, а також 339,97 грн інфляційних втрат за березень - травень 2025.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 12 закону України "Про постачання природного газу" визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та іншіфізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.
Як вбачається із матеріалів справи, 31.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та відокремленим структурним підрозділом "Новоушицький фаховий коледж Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет" (Споживач) було укладено Договір постачання природного газу №21-7201/24-БО-Т, відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 "Газове паливо", а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Судом встановлено, що на виконання умов договору №21-7201/24-БО-Т від 31.10.2024 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 461289,46 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 12.12.2024 на суму 184678,80 грн з ПДВ (11,15622 тис. куб. м); від 13.01.2025 на суму 276610,66 грн з ПДВ (16,70971 тис.куб.м).
Відповідно до п. 2.1 Договору, Постачальник передає Споживачу на умовах цього договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з листопада 2024 року по 31 грудня 2024 року (включно), в кількості 25,00000 тис. куб. м, в тому числі по місяцях:
- листопад 2024 року 10,00000;
- грудень 2024 рооку 15,00000.
Загальний обсяг природного газу, замовлений споживачем за цим договором, складається з сум загальних обсягів природного газу, замовлених споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії договору.
У п. 2.4 договору перегляд та коригування замовлених Споживачем обсягів природного газу може відбуватися шляхом підписання сторонами додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду.
Як стверджується актами приймання-передачі природного газу, відповідно до договору від 31.10.2024 позивачем передано, а відповідачем прийнято природний газ в кількості 27,86593 тис.куб.м
Згідно з ч. 3 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.
За змістом ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 5.1 договору, остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природного газу здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акта до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними споживача та даними остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору (п.3.5.4 договору).
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач частково розрахувався з позивачем за отриманий природний газ на суму 413 847,25 грн, що відображено у долученій позивачем до матеріалів справи виписки по рахунку.
Ураховуючи встановлені обставини, приписи ст.ст. 74, 76, 77-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості спожитого природного газу підлягають задоволенню у розмірі 47 442,21 грн у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань з оплати за поставлений позивачем природний газ за договором №21-7201/24-БО-Т від 31.10.2024.
За порушення відповідачем строків оплати спожитого природного газу позивач згідно з п.7.2 Договору заявив до стягнення з відповідача 4226,90 грн пені та 413,33 грн 3% річних за період 18.02.2025-03.06.2025, а також 1679,09 грн інфляційних втрат за березень-травень 2025.
Як передбачено п. 7.2 договору, у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 5.1. та/або строків оплати за п. 8.4. цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. 
Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин між сторонами, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний, в т.ч., сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання такого зобов`язання.
Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманого/спожитого природного газу за договором підтверджується матеріалами справи та є доведеним.
Перевіривши заявлені до стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання судом встановлено, що останні арифметично правильні, в межах максимальної суми можливої до стягнення, а тому вимога про стягнення 413,33 грн 3% річних та 1679,09 грн інфляційних втрат за заявлені періоди підлягає задоволенню в повному обсязі.
Перевіривши заявлену до стягнення суму пені, суд дійшов до висновку, що пеня мала бути обрахована з 15.01.2025. Суд першої інстанції підставно врахував, що суд не може змінювати періоди нарахувань, а тому вимога про стягнення 4226,90 грн пені підлягає задоволенню у повному обсязі.
Судом не беруться до уваги доводи відповідача щодо неналежного відповідача у цій справі з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.
Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.
Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (ч. 1 ст. 89 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.
Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного реєстру запису про її припинення (ч. 4 ст. 91 ЦК України).
У відповідності до частини 1 статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій (ч. 1 ст. 95 ЦК України).
Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи (ч. 2 ст. 95 ЦК України);
Згідно з ч. 3 ст. 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх утворила, і діють на підставі затвердженого нею положення або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 ЦК України керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва.
Згідно зі змістом цих правових норм, представництва утворюються для виконання допоміжних операцій поза місцем знаходження самої юридичної особи в тих місцях, де знаходження такого представництва забезпечить зручність налагодження зв`язків, виконання певних дій, на які воно уповноважене юридичною особою, в тому числі виконання юридичних дій. На відміну від філій представництва не виконують фактичних дій, компетенція їх обмежена виконанням юридичних дій від імені юридичної особи. Представництва не визнаються суб`єктами цивільного права, а їх посадові особи можуть діяти від імені юридичної особи. Відповідальність за дії представництв і їх посадових осіб несе юридична особа, яка утворила ці представництва.
Таким чином, філії та представництва, хоча й є відокремленими підрозділами юридичної особи, проте продовжують залишатися складовими частинами юридичної особи й власною юридичною правосуб`єктністю вони не наділені.
Так, згідно з відомостями Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Відокремлений структурний підрозділ "Новоушицький фаховий коледж Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет" (ВП 34114840) зареєстрований як відокремлений структурний підрозділ юридичної особи Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет" (ідентифікаційний код 22769675).
Скаржник зазначає про те, що 02.09.2025 та 09.09.2025 до суду першої інстанції було направлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з процесом укладання мирової угоди. Ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання від 09.09.2025 про відкладення розгляду справи, або про задоволення клопотання Закладом вищої освіти "Подільський державний університет" отримано не було.
Водночас, таке порушення місцевого господарського суду не призвело до неправильного вирішення спору по суті.
Також суд апеляційної інстанції не приймає до уваги твердження скаржника щодо незавершеного процесу укладання мирової угоди, оскільки ні під час розгляду спору судом першої інстанції, ні під час розгляду судом апеляційної інстанції, між сторонами не було укладено мирової угоди, докази протилежного сторонами не надано.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин, рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.09.2025 у справі №924/754/25 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет" - без задоволення.
Судові витрати апеляційний суд розподіляє з урахуванням положень ст.ст. 123, 129 ГПК України та покладає на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закладу вищої освіти "Подільський державний Університет" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.09.2025 у справі №924/754/25 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 10.09.2025 у справі №924/754/25 - без змін.
2. Справу №924/754/25 повернути до Господарського суду Хмельницької області.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "22" січня 2026 р.
Головуючий суддя Павлюк І.Ю. 

Суддя   Юрчук М.І. 

Суддя   Розізнана І.В.