ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/167/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дмитрука В.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання неправомірною та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі – ГУ ПФУ України у Волинській області, позивач) звернулось до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – відділ, відповідач) про визнання неправомірною та скасування постанови від 15.12.2025 про накладення штрафу у розмірі 5 100 грн у виконавчому провадженні №79051085.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою на ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5 100,00 грн за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №140/34550/23.
Позивач не погоджується із вказаною постановою та зазначає, що 15.12.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Олегом Новосадом винесено вимогу щодо виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №3582/2025, виданого 28.05.2025. Вище вказана вимога надійшла на адресу Головного управління 15.12.2025 (вх.№4286/14). 
На виконання вищевказаної вимоги листом ГУ ПФУ України у Волинській області від 17.12.2025 за вих. №0300-0301-8/85402 повідомлено головного державного виконавця про виконання рішення суду.
Однак, 15.12.2025 головним державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 5 100,00 грн. 
В обґрунтування накладення штрафу виконавець зазначив, що рішення суду в повному обсязі не виконано, оскільки згідно повідомлення стягувача за боржником наявна заборгованість в розмірі 76 181,64 грн.
Такий висновок державного виконавця представник позивача вважає безпідставним і необґрунтованим, а постанова про накладення штрафу є незаконною, оскільки, як вже було зазначено вище, рішенням суду зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 09.08.2023. Інших зобов`язань для боржника судовим рішенням не передбачено.
З огляду на вище наведене, просить скасувати постанову відповідача про накладення на ГУ ПФУ у Волинській області штрафу.
Ухвалою суду від 07.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та ухвалено розгляд справи проводити за правилами розділу 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України, без повідомлення учасників справи, у порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України. 
20.01.2026 ухвалою Волинського окружного адміністративного суду виправлено допущену описку в ухвалі Волинського окружного адміністративного суду про відкриття провадження від 07.01.2026 у справі №140/167/26 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання неправомірною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, а саме вважати вірним відповідачем замість – «Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції» необхідно читати «Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції».
Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі відповідач отримав 08.01.2026 у зареєстрований через підсистему «Електронний суд» кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, проте правом подачі відзиву, у становлений ухвалою строк, не скористався.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №140/34550/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 17.08.2023 №262340021913 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 09.08.2023. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Рішення суду після набрання ним законної сили 20.04.2024, та було виконано в добровільному порядку, а саме: ОСОБА_1 призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 09.08.2023.
Як стверджує позивач постанова про відкриття виконавчого провадження №7951085 на адресу ГУ ПФУ у Волинській області не надходила. 
15.12.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Олегом Новосадом винесено вимогу щодо виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №3582/2025, виданого 28.05.2025. 
Вище вказана вимога надійшла на адресу ГУ ПФУ у Волинській області 15.12.2025 (вх.№4286/14). 
На виконання вищевказаної вимоги листом ГУ ПФУ у Волинській області від 17.12.2025 за вих. №0300-0301-8/85402 повідомлено головного державного виконавця про виконання рішення суду. 
Разом з тим, 15.12.2025 головним державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду в розмірі 5 100,00 грн. 
В обґрунтування накладення штрафу виконавець зазначив, що рішення суду в повному обсязі не виконано, оскільки згідно повідомлення стягувача за боржником наявна заборгованість в розмірі 76 181,64 грн. 
Представник позивача зауважує, що рішенням суду зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 09.08.2023. 
Інших зобов`язань для боржника судовим рішенням не передбачено. 
Інформація про виконання судового рішення надана боржником на вимогу державного виконавця своєчасно і в повному об`ємі.
Проте, як зазначено у самій постанові про накладення штрафу, висновки про невиконання судового рішення зроблено державним виконавцем з повідомлення стягувача.
Позивач вважає постанову про накладення штрафу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, тому звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
При вирішенні спору суд застосовує наступні нормативно-правові акти.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За правилами частин першої – третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі – Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Як установлено пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. 
За правилами частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За приписами пунктів 1, 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Згідно із частиною шостою статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.
Частиною четвертою статті 19 зазначеного Закону на сторону виконавчого провадження покладено обов`язок невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.
Згідно із частинами п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10.09.2019 у справі №0840/3476/18, від 19.09.2019 у справі №686/22631/17 та від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 20.03.2024 у справі №560/18384/23.
Як зазначалося вище, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №140/34550/23 позов задоволено частково, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 09 серпня 2023 року.
Відповідно до наданих позивачем додатків, а саме: з рішення про призначення пенсії від 20.05.2024 №262340021913 вбачається, що на виконання рішення суду ОСОБА_1 призначено пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Виплату пенсії в місячному розмірі розпочато з 01.06.2024.
Разом з тим у рішенні вказано, що пенсіонер перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, тому нарахування та виплата заборгованості здійснюється зазначеним територіальним органом Пенсійного фонду України. 
Документи свідчать, що призначення пенсії здійснено з урахуванням вимог суду, і виплати, наразі, відповідають встановленому розміру. 
Також відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VІІІ, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Саме така ситуація мала місце у цій справі - рішення суду виконане, відповідне рішення прийняте, виплата пенсії здійснюється, а державного виконавця було письмово про це проінформовано. 
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 18 Закону, виконавець має право здійснювати перевірку виконання рішень боржниками. 
Однак, реалізація цього права передбачає не формальну, а об`єктивну перевірку — із дослідженням усіх наявних матеріалів, включно з відповідями боржника
У цій справі державний виконавець, не дочекався відповіді на свою вимогу, оскільки вимога і постанова про накладення штрафу датовані 15.12.2025, а тому відповідно не взяв до уваги пояснення і підтвердження виконання судового рішення. 
Ігнорування цих пояснень і доказів при винесенні постанови про накладення штрафу свідчить про формальний розгляд справи і необґрунтоване застосування санкцій, що є протиправним відповідно до вимог статей 18, 63, 75 та 39 Закону №1404-VIII. 
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». 
Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. 
Така поведінка суперечить засадам справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження. 
При винесені постанови 15.12.2025 про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн за невиконання рішення суду, виконавцем мав би бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. 
Слід зазначити, що відповідно до наведених вище приписів закону державний виконавець мав не тільки встановити факт невиконання, але й пересвідчитись у поважності причин невиконання боржником рішення суду у встановлений виконавцем строк. 
Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. 
У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження». 
Разом із тим, державним виконавцем не реалізовано його право на проведення перевірки виконання рішення боржником, як це передбачено частиною першою статті 63 Закону України №1404-VІІІ, для повного та всебічного з`ясування усіх обставин при виконанні рішення суду. 
Відтак, у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу. 
Крім того, суд додатково зауважує, що згідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі — Порядок), заяви, які подаються особами, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.
Пунктом 4.2 вказаного Порядку визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно пункту 4.10. Порядку, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії. 
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянський район), тому нарахування та виплата заборгованості здійснюється зазначеним територіальним органом Пенсійного фонду України (згідно рішення про призначення пенсії).
З огляду на зазначене оскаржувана постанова державного виконавця про накладення штрафу є незаконною та безпідставною.
Державним виконавцем всупереч вимогам закону не проведено перевірки виконання рішення суду, не надано належної оцінки інформації про його виконання боржником та поважності причин існування заборгованості за рішенням суду.
Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 15.12.2025 ВП №79051085 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки фактично на момент її винесення позивачем виконане рішення суду у справі №140/3435/23 відповідно до змісту виконавчого листа та резолютивної частини рішення.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач не довів правомірність спірної постанови, факт порушення прав позивача знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, а тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн, що був сплачений за подання позовної заяви в електронній формі платіжною інструкцією від 23.12.2025 №6444 (а.с. 6).
Разом з тим, суд зауважує, що позивачем помилково у прохальній частині зазначено стягнути судовий збір з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки даний орган не є стороною у справі, а належним відповідачем є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, тому саме з нього слід стягнути судовий збір.
Керуючись статтями 2, 72-77, 229, 243-246, 271, 272, 287 КАС України, суд Керуючись статтями 229, 243 - 246, 268, 287 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Новосада Олега Юрійовича від 15.12.2025 у виконавчому провадженні ВП №79051085 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн.
Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір в розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, код ЄДРПОУ 13358826).
Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, 1, код ЄДРПОУ 45813957).

Суддя В.В. Дмитрук