Справа № 510/1437/25
Провадження № 2/510/1226/26

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року    Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;
- за участю секретаря Лабановой С.І.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, - 

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. 
Представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.
В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 13.12.2016р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 – помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія виписки із погосподарської книги №11 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 27.09.2021р. №259 про належність ОСОБА_4 домоволодіння; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ; звіт від 17.06.2025р. про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку;
Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються синами нині померлого ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 належало наступне майно:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , - на підставі виписки із погосподарської книги №11 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 27.09.2021р. №259 про належність житлового будинку.

Також ОСОБА_4 за життя належало і інше майно (земельна ділянка загальною площею 2,37 га. (із кадастровими номерами: 5124182900:01:0030128 та 5124182900:01:0050128), земельна ділянка площею 0,24 га. (із кадастровим номером: 5124182900:01:005:1118), земельна ділянка площею 2,41 га. (із кадастровим номером: 5124182900:01:003:0432), на яке рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 13.12.2016р. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було визнане право власності.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, на час розгляду Ренійським районним судом Одеської області цивільної справи №510/1728/16-ц у позовні вимоги не був включений весь обсяг спадкового майна, що належало ОСОБА_4 , у зв`язку із чим судом було вирішено питання про визнання права власності на спадкове майно в його певній частині (тільки на земельні ділянки).

За життя ОСОБА_4 не розпорядився належним йому майном (житловим будинком), заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. 
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 були його сини - сторони у справі. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, сторони (як спадкоємці за законом) звернулися до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. За зверненням сторін нотаріусом було заведено спадкову справу. Пізніше, при зверненні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їм в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки, про що 11.03.2015р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідач будь-яких заперечень щодо позовних вимог не мав, на спадщину в цій частині не претендує, позовні вимоги визнав в повному обсязі.
Необхідні нотаріусу оригінали документів (щодо житлового будинку) позивач надати не може у зв`язку із тим, що за життя його батько не оформив належним чином право власності на житловий будинок, він рахується за ним на підставі даних погосподарської книги села Новосільське.
Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів – у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.
На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.
Отже, після смерті батька позивача це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. 
Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України (у вигляді житлового будинку), що залишилася після померлого ОСОБА_4 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач її не прийняв та на неї не претендує. 
Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом.
У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначив позивач, після смерті батька у нього були відсутні належні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості. 
Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину юридично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по своєчасній подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса. Крім того, після смерті батька позивач фактично управляє та володіє спадковим майном (зберігає технічні документи на будинок, розпоряджається щодо його цільового використовування тощо).
Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.
З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1258, 1259, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП : НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом право власності на:
- житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ,

що належав ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя Вячеслав ДУДНИК