Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)
07.01.2026  	Справа №607/23014/25 Провадження №2/607/211/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Козак О.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами, –

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідача заборгованість за Кредитним договором №10714-07/2024 у розмірі 61 700 грн, з яких: 19000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 33 200 грн – сума заборгованості за процентами; 9500 грн – сума заборгованості за штрафними санкціями.
Позов мотивовано тим, що 09.07.2024 ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі уклали кредитний договір №10714-07/2024. ТОВ «Аванс кредит» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 19.11.2024 уклали Договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.11.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 61700 грн, з яких: 19000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 33200 грн - за відсотками, 9500 грн – за штрафними санкціями.
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання свого представника не направив, в позовній заяві просив розглядати справу в його відсутності.
Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. Суд постановив проводити заочний розгляд справи.
Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини.
ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 09.07.2024 в електронній формі уклали договір про надання фінансового кредиту № 10714-07/2024, відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у розмірі 19000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування (п.1.1).
Кредит надається на 120 днів, дата надання кредиту – 09.07.2024, дата погашення кредиту – 05.11.2024 (п.1.2). 
Відповідно до пункту 1.4.1 договору, процентна ставка становить 1,5 % в день.
Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи реквізити платіжної картки НОМЕР_1 (а.с. 1.6)
Договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора W0412. 
Відповідно до додатку 1 до договору, сторони погодили графік платежів, відповідно до якого, розмір відсотків за весь період кредитування становить 34 200 грн.
Також, відповідачка ознайомилася із паспортом споживчого кредиту, який містить основні умови договору.
Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 23.04.2025 відповідно до договору на переказ коштів від 12.01.2022 успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта, маска НОМЕР_1 у розмірі 19000 грн 09.07.2024 о 13:05:02, номер транзакції в iPay.ua 448005610.
ТОВ «Аванс кредит» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 19.11.2024 уклали Договір факторингу № 181124/2, у відповідності до умов якого «Аванс кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 
Згідно пункту 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі Реєстру боржників – підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Як видно із Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу від 19.11.2024 №191124/2, підписаний Сторонами та скріплений їх печатками, фактор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та клієнт ТОВ «Аванс Кредит», підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованостей.
Відповідно до витягу із Реєстру боржників від 19.11.2024 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 61700 грн, з яких: 19 000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 33 200 грн – заборгованість за відсотками, 9 500 грн – заборгованість за штрафними санкціями.
Згідно платіжної інструкції від 22.11.2024 № 545 позивач оплатив ТОВ «Аванс кредит» 4 209 773,02 грн фінансування за договором факторингу.
Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Встановлено, що ТОВ «Аванс кредит» та ОСОБА_1 09.07.2024 в електронній формі уклали договір про надання фінансового кредиту 10714-07/2024.
Факт перерахунку коштів підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення, яка досліджена судом.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору факторингу від 19.11.2024 № 191124/2, позивач набув набуло право вимоги до Відповідача за кредитним договором № 10714-07/2024, що підтверджується змістом договору, актом приймання передачі, реєстром боржників та платіжною інструкцією, які досліджені судом
Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18).
Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що ОСОБА_1 не виконав в повному обсязі передбачених кредитним договором № 10714-07/2024 від 09.07.2024 обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, що у свою чергу відповідно до закону та умов договору порушило права ТОВ «ФК «ЄАПБ». 
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу та частково заборгованості за відсотками.
Щодо встановленої у кредитних договорах денної процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 1,5 %, суд зазначає наступне.
Так, у договорі про надання фінансового кредиту № 10714-07/2024 від 09.07.2024 вказано, що мета отримання кредиту: на власні потреби, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.2. договору).
Таким чином, судом встановлено, що кредитні відносини, які виникли між сторонами, мають споживчий характер і на них поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Визначаючи розмір відсотків, суд враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Відповідності до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням змін, які внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
При цьому, у відповідності до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24.12.2023), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Оскільки кредитний договір № 10714-07/2024 між сторонами укладено 09.07.2024, тому положення Закону про обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються до даних правовідносин у наступному порядку: за період з 09.07.2024 по 21.08.2024 застосовується одноденна процентна ставка 1,5%, а за період з 22.08.2024 по 05.11.2024 застосовується одноденна процентна ставка 1%.
Із розрахунку заборгованості за договором № 10714-07/2024 від 09.07.2024, наданого позивачем, вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані відповідачу за період з 09.07.2024 по 06.11.2024 (в межах строку кредитування) за денною процентною ставкою 1,5 %, що в загальному складає 33200 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.
Позивачем правомірно нараховано відсотки за період із 09.07.2024 до 21.08.2024 (включно) за денною ставкою 1,5% в день, що становить 12 540 грн за вказаний період (44 дні).
Разом із тим, за період із 22.08.2024 нарахування позивачем відсотків за ставкою 1,5% суперечить вказаному вище Закону, а тому проценти слід перерахувати з 22.08.2024 по 05.11.2024 (включно) за одноденною процентною ставкою 1 %.
Період з 22.08.2024 по 05.11.2024 (включно) становить 76 дні. Розмір процентів, враховуючи суму боргу в розмірі 19000 грн за ставкою 1 %, за один день складає 190 грн, тобто проценти за вказаний період складають 14 440 грн (76х190 грн) грн.
Отже, розмір відсотків за період розрахунку не міг перевищувати 26 980 грн (12 540 грн + 14 440 грн).
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості у розмірі 45 980 грн, з яких: 19 000 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу та 26 980 грн – сума заборгованості за відсотками.
Щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 9500 грн, суд зазначає, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7750/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань і така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків, яким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, зокрема, договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Зважаючи на те, що з 24.02.2022 і по цей час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення, позивачем безпідставно нараховано відповідачу штрафні санкції, які стягненню не підлягають, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати на суму 3028 грн зі сплати судового збору. 
Зважаючи на те, що позов задоволено частково, на суму 45 980 грн із 61 700 грн, що становить 74,52 %, на підставі частини першої 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2 256,47 (74,52 % від 3028) гривень судових витрат.
Керуючись статтями 12, 81, 141, 263-265,280-283, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 45 980 (сорок п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень заборгованість за Кредитним договором №10714-07/2024 та 2 256,47 гривень судових витрат.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 07.01.2026.

Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ., код ЄДРПОУ: 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 .

Головуючий суддя	В. М. Позняк