Справа №403/731/25 провадження № 2/403/205/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2026 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю., 
при секретарі судового засідання Могиленко К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі по тексту рішення - АТ «Таскомбанк») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 56667 грн. 11 коп.. 
Позов обгрунтовується тим, що 11 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі по тексту рішення - ТОВ «ФК «ЦФР»), як первісним кредитором, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений кредитний договір №4504938446. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику було надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 39650,00 грн., строк користування - 30 місяців, річні проценти - 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти - 3,00% від суми кредиту, спосіб надання кредиту - безготівковим шляхом протягом трьох банківських днів від дня укладення договору. Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення грошових коштів у строки, встановлені графіком погашення кредиту, а також переходу на підставі договору відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги за цим договором до Акціонерного товариства «Таскомбанк», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за тілом кредиту - 33440 грн. 81 коп., заборгованість по річним процентам - 03 грн. 92 коп., заборгованість по щомісячним процентам - 23222 грн. 38 коп., а всього 56667 грн. 11 коп..
З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі судові витрати.
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву АТ «Таскомбанк» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подав.

ІІ. Заяви та клопотання. 

Представник АТ «Таскомбанк» згідно з письмовим клопотанням, викладеним в прохальній частині позовної заяви, прохав провести розгляд справи без його участі (а.с.4 зворот).
Згідно з поданою 22 січня 2026 року заявою представник позивача не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення по справі (а.с.58).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.41-42).
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзиву на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 29 січня 2026 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

11 вересня 2020 року між ТОВ «ФК «ЦФР», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений кредитний договір №4504938446 (далі - Договір, кредитний договір, договір №4504938446), за умовами якого (п.п. 1.1, 1.2, 1.3) кредитодавець зобов`язується надати кредит в розмірі 39650,00 грн. строком на 30 (без зазначення конкретного періоду часу в місяцях, днях), а позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту №4938446, який є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.6).
За змістом п.2.2. Договору відповідач також підтвердила, що цей Договір, паспорт кредиту №4938446 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (редакція від 04.05.2020) складають єдиний кредитний договір, примірник якого він отримав (а.с.6). 
Судом встановлено, що у паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №4938446, який містить підпис відповідача ОСОБА_1 , визначені наступні умови кредитування: сума кредиту - 39650,00 грн.; строк, на який надається кредит - 30; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (пункт 4); процентні ставки: при наданні кредиту - 3,00% (900,00 грн.); щомісячні проценти - 3,00% від суми кредиту згідно з графіком платежів, загальні річні проценти - 0,01 % від суми боргу за договором згідно з графіком платежів (а.с.7).
Згідно із визначеним у пункті 6 паспорту споживчого кредиту графіком платежів, повернення відповідачем ОСОБА_1 кредиту здійснюється шляхом внесення щомісячних платежів за період з 12 жовтня 2020 року по 10 березня 2023 року, в розрізі кожного платежу (повернення кредиту, річні проценти та щомісячні проценти), в тому числі шляхом сплати щомісячних процентів по 1189,50 грн. (а.с.7).
Факт підписання 11 вересня 2020 року документів, що становлять кредитний договір (договору, паспорту кредиту), та отримання на його виконання грошових коштів у спосіб, визначений пунктом 4 паспорту кредиту, відповідачем по справі ОСОБА_1 під час судового розгляду спростований не був.
Згідно з п.1.4 кредитного договору, позичальник за рахунок отриманого кредиту доручає кредитодавцю виплатити/сплатити такі суми грошових коштів за наступними реквізитами: 1) отримувач ОСОБА_1 , рахунок у АТ «ТаскомБанк» НОМЕР_1 , призначення: переказ на поточний рахунок ОСОБА_1 за рахунок кредиту зг.КД 4504938446 від 11/09/2020 без ПДВ, сума - 30000,00 грн.; 2) отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», код ЄДРПОУ 30929821, рахунок НОМЕР_2 у АТ «ТаскомБанк», призначення: оплата страхового платежу за договором страхування №4504938446-С від 11/09/20, сума - 8550,00 грн.; 3) отримувач «ТОВ «майСейфеті», код ЄДРПОУ 35690429, рахунок НОМЕР_3 у АТ «УкрСибБанк», призначення: оплата за пакет послуги «Охоронець КредитМаркет 12», за рахунок кредиту №4504938446 від 11/09/20, сума - 200,00 грн. (а.с.6). 
14 вересня 2020 року ТОВ «ФК «ЦФР» на виконання умов кредитного договору було здійснено переказ відповідачу ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 39650 грн.00 коп., що відповідає змісту п.1.4 кредитного договору (а.с.14).
Судом також встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 вчинялись дії на виконання умов кредитного договору шляхом внесення ним періодичних платежів на погашення заборгованості за кредитом, що безпосередньо підтверджується випискою по його особовим рахункам (а.с.13-15).
07 жовтня 2016 року між АТ «Таскомбанк» (новий кредитор) та ТОВ «ФК «ЦФР» (первісний кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, за яким АТ «Таскомбанк», з урахуванням п.п.2.2, 3.4 та 9.4 (пролонгація договору на наступний календарний рік у разі, якщо жодна із сторін не ініціювала його розірвання), набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №4504938446 від 11 вересня 2020 року в сумі 39765,14 грн., що безпосередньо підтверджується відповідним витягом з Реєстру прав вимоги від 14 вересня 2020 року до договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 (а.с.19-22, 28).
10 серпня 2025 року відповідачу ОСОБА_1 позивачем АТ «Таскомбанк» було направлено повідомлення-вимога про необхідність погашення заборгованості за кредитом з одночасним роз’ясненням того, що АТ «Таскомбанк» є правонаступником ТОВ «ФК ЦФР» (а.с.29, 30).
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 01 травня 2025 року загальна сума заборгованості відповідача становить 56667,11 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 33440,81 грн., по відсотках - 3,92 грн. та за щомісячними процентами - 23222,38 грн. (а.с.16-18).
Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення ним 11 вересня 2020 року кредитного договору та отримання від ТОВ «ФК «ЦФР» кредитних коштів у зазначеному вище розмірі.
Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.
Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов’язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до положень ч.2 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
З урахуванням викладеного, судом встановлений факт перебування сторін по справі у договірних відносинах, що підтверджується підписанням 11 вересня 2020 року відповідачем по справі паспорту кредиту №4938446 та кредитного договору №4504938446, які складають укладений відповідачем з ТОВ «ФК «ЦФР» єдиний кредитний договір, та які містять умови кредитування (зокрема, розмір кредиту 39650,00 грн.), процентні ставки (щомісячні проценти - 3,00% та загальні річні проценти - 0,01%), строк кредитування (30 місяців)).
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» н, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов’язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №4504938446 від 11 вересня 2020 року, вбачається, що сума заборгованості за тілом кредиту складає 33440,81 грн., а заборгованість за процентами (загальним річним та щомісячним) - 23226,30 грн. (3,92 грн. + 23222,38 грн.).
Наведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 відповідає умовам кредитного договору щодо розміру та строку сплати відповідачем передбачених ним платежів, в тому числі нарахування річних процентів за ставкою 0,01% та щомісячних процентів за ставкою 3,00% (по 1189,50 грн.) згідно з графіком платежів.
При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання нею зобов’язань за кредитним договором в повному обсязі, в тому числі не спростовано наданих позивачем розрахунків заборгованості та її розміру.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов’язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов’язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності кредитного договору №4504938446 від 11 вересня 2020 року, а також укладеного в подальшому договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року.
Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.
Отже, набуття позивачем АТ «Таскомбанк» права вимоги заборгованості за кредитним договором №4504938446 від 11 вересня 2020 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцією - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. 
Судом враховується, що у даній справі відповідач здійснював часткове виконання умов кредитного договору №4504938446 від 11 вересня 2020 року шляхом внесення грошових сум на погашення заборгованості за кредитом (зокрема, 12.10.2020 - 2511,35 грн., 11.11.2020 - 2512,00 грн., 11.12.2020 - 2512,00 грн. і т.д.); кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії фінансових установ, як кредитодавців, щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитом і її розміру, виходячи із умов договору, укладеного за участю відповідача, як позичальника.
На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов’язань за кредитним договором №4504938446 від 11 вересня 2020 року щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом), право грошової вимоги за яким у встановленому законом порядку було набуте позивачем на підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, та приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Таскомбанк» заборгованості за вказаним вище кредитним договором в загальному розмірі 56667 грн. 11 коп..

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач АТ «Таскомбанк» звернувся до суду з позовом майнового характеру в електронній формі, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. з урахуванням пониження ставки судового збору на коефіцієнт 0,8 (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі АТ «Таскомбанк» грошові кошти по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп., які були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, відсутні.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,          
В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №4504938446 від 11 вересня 2020 року в загальному розмірі 56667 грн. 11 коп. (п’ятдесят шість тисяч шістсот шістдесят сім гривень одинадцять копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та у розмірі, що відповідає ставці судового збору, визначеного Законом України «Про судовий збір», а саме: в розмірі 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Повне ім’я та найменування сторін:
Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», місцезнаходження юридичної особи: вул.Симона Петлюри, буд.№30 м.Київ, поштовий індекс 01032, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 09806443.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.Ю.Атаманова