ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.01.2026 Справа № 914/1992/25 
За позовом: Заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі позивача: Державної екологічної інспекції у Львівській області, м. Львів, 
до відповідача: Стрийської міської ради, м. Стрий Львівської області, 
про: стягнення шкоди завданої навколишньому природному середовищі у розмірі 2 981 377,43 грн
Суддя Н.Є. Березяк
Секретар судового засідання Р.Р. Волошин
За участю представників сторін:
прокурор: Дмитришин Ю.М.;
від позивача: Довгий Т.Я. – представник;
від відповідача: Темник Н.С., Михавків І.В. - представники.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі позивача: Державної екологічної інспекції у Львівській області до Стрийської міської ради про стягнення шкоди завданої навколишньому природному середовищі у розмірі 2 981 377,43 грн.
Ухвалою суду від 02.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Рух справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань. 
Ухвалою суду від 25.09.2025 в задоволенні клопотання представника Стрийської міської ради про зупинення провадження у справі – відмовлено, ухвалено закрити підготовче провадження у справі № 914/1992/25 та призначити справу до судового розгляду по суті на 23.10.2025. В подальшому розгляд справи було відкладено на 20.11.2025.
В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити з підстав наведених в позовній заяві. В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор послався на те, що внаслідок незаконної порубки дерев на земельній ділянці з кадастровим номером 4625386800:06:000:0635, яка розташована за адресою: Львівська область, Стрийський район, Стрийська міська рада і не передана в користування, завдано шкоди в розмірі 2 981 377,43 грн, яка залишається невідшкодованою та в силу вимог ст. 107 ЛК України та підлягає відшкодовуванню органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, а саме: Стрийською міською радою.
В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив, в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позовну заяву (вх. №19158/25 від 18.07.2025), а саме: 
1. На момент подання позовної заяви триває кримінальне провадження №12023141130000473 від 09.06.2023р., відкрите за фактом незаконної порубки дерев на земельних ділянках з кординатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх, які розташовані на території Миртюківського старостинського округу Стрийської ТГ Стрийського району с.Бережниця зазначеній території, в межах якого здійснюються заходи щодо встановлення винних осіб та оцінки розміру збитків. 
2. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме Стрийська міська рада організовувала, дозволяла або виконувала незаконну вирубку дерев. Жодного рішення органу місцевого самоврядування про знесення зелених насаджень, яке б порушувало чинне законодавство, надано не було. Крім цього Стрийська міська рада не була повідомлена про проведення перевірки та складанні Звіту про проведення заходу із запобігання та виявлення адміністративних правопорушень при недотриманні вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища, яка проводилася Державною екологічною інспекцією України на місці незаконної рубки дерев. 
3. У разі, якщо вирубку дерев здійснював інший суб`єкт (наприклад, підрядна організація, фізична особа чи підприємство), то відповідальність має нести безпосередній порушник, а не орган місцевого самоврядування, який не мав до цього правового чи фактичного відношення. 
4. Положеннях статті 107 Лісового кодексу України, відповідно до якої шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода.
5. Орган місцевого самоврядування не несе автоматичної відповідальності за шкоду, заподіяну внаслідок незаконної вирубки дерев на землях державної форми власності, якщо він не є власником або постійним користувачем таких земель, не видавав дозволів на рубку та не допустив бездіяльності при наявності повноважень щодо охорони лісів. 
6. Також, позивач жодними матеріалами не підтверджує факту участі чи сприяння Відповідача у здійсненні незаконної вирубки. Відповідач не надавав дозвільних документів на рубку дерев, не уповноважував жодну фізичну чи юридичну особу на проведення таких дій, а також не був повідомлений про наявність відповідних намірів. Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Стрийська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування та не є суб`єктом, відповідальним за лісову охорону.
Відтак просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
У судовому засіданні 08.01.2026 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне.
Стрийською окружною прокуратурою в ході реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді, в порядку ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру, встановлено факт незаконної рубки дерев за земельній ділянці лісогосподарського призначення не наданої у користування для ведення лісового господарства та, внаслідок чого, завдано шкоду інтересам держави у сумі 2 981 377,43 грн.
Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Львівській області, яке затверджене наказом Державної екологічної інспекції України від 01.03.2023 №42, з метою запобігання та виявлення адміністративних правопорушень при недотриманні вимог законодавств у сфері охорони навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, із залученням (за згодою) громадських інспекторів охорони довкілля Львівської області, на території Стрийської міської ради, Державною екологічною інспекцією у Львівській області, наказом від 18.05.2023 № 58-і утворено тимчасову комісію. 
До складу вказаної комісії увійшли: заступник начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу – старший державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Львівської області Нечепурний Т.В., головні спеціалісти відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу – старший державний інспектор з охорони навколишнього природного середовища Львівської області Гуцол А.В., Вітковський В.Ф., Федак Р.С., Пастушків Т.О. 
Вказаною комісією, в період з 23 травня по 24 травня 2023 року, проведено комісійне обстеження лісових насаджень на землях лісогосподарського призначення, не переданих у користування, на околицях населеного пункту с. Бережниця Стрийської МТГ, Миртюківського старостинського округу, за межами населеного пункту. 
В ході проведених обстежень, комісією виявлено незаконні рубки дерев породи вільха в кількості 232 пнів на земельній ділянці з GPS координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх та незаконну зрізку дерев породи «вільха» та «дуб» в кількості 79 пнів на земельній ділянці з GPS координатами та 49.19535 Пн 23.89343 Сх, а всього виявлено незаконну рубку 311 дерев. Термін зрізки дерев – зима-весна 2023 року. 
Відповідно до інформації Стрийської міської ради №vh-1455/25 від 19.03.2025, земельна ділянка з GPS координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх загальною площею 5,6347 га є земельною ділнкою з кадастровим номером 4625386800:06:000:0635, цільове призначення: 09.01 Для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг. 
Відповідно до інформації Стрийської міської ради, земельна ділянка з GPS координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та та 49.19535 Пн 23.89343 Сх, кадастровий номер 4625386800:06:000:0635, перебуває в державній власності, згідно з п.24 Перехідних положень Земельного кодексу України. 
Поряд з цим, згідно з відомостями ДЗК, рішенням Стрийської міської ради №1989 від 31.08.2023 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в тому числі зі зміною цільового призначення, з метою її передачі в користування (оренду), постійне користування та реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки на території Стрийської міської ради. 
На виконання вказаного рішення, Стрийською міською радою подано заяву до Миколаївського районного виробничого відділу Львівська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» про виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,6347 га (4625386800:06:000:0635) для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, яка розташована за адресою: Львівська область, Стрийський район, Стрийська міська рада. 
У 2023 році Миколаївським районним виробничим відділом Львівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» виготовлено вказаний проект землеустрою. 
Наведене свідчить, що замовником вказаної документації на земельну ділянку з кадастровим номером 4625386800:06:000:0635 є Стрийська міська рада, яка і є фактичним власником вказаної земельної ділянки. 
Відповідно до інформації Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» Філія «Карпатський лісовий офіс» №5161/39.7.3-2025 від 20.03.2025, земельні ділянки з координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх, які розташовані на території Миртюківського старостинського округу Стрийської міської ТГ Стрийського району с. Бережниця, не передавались у користування Стрийському лісовому господарству. 
Державною екологічною інспекцією у Львівській області за результатами встановлення факту незаконно зрубаних дерев, а також у межах своїх повноважень проведено розрахунок розмірів шкоди, завданої незаконною рубкою дерев у межах земельних ділянок з GPS координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх, що складає 2995208,97 грн. 
Поруч з тим, у межах кримінального провадження №12023141130000473 від 09.06.2023, за фактом незаконної порубки дерев породи вільха, дуб на території Миртюківського старостинського округу Стрийської МТГ с. Бережниця, задля підтвердження нарахованих розмірів збитків Інспекцією, призначено судову інженерно-екологічну експертизу. 
Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової інженерно- екологічної експертизи №634-Е від 25.04.2025, зокрема, його мотивувальної частини, розрахунки розміру шкоди, заподіяної лісу незаконною рубкою 311 дерев порід дуб, вільха, виявлених в околицях с. Бережниця за GPS координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх, підтверджується документально за умови, що земельна ділянка з GPS координатами 49.19535 Пн 23.89343 Сх також належить до земель лісогосподарського призначення та не підтверджується розрахунково, оскільки у розрахунку розміру шкоди, виконаного інспекторами ДЕІ є розбіжності, що полягають у неналежному групуванні визначених діаметрів усіх зрізаних пнів дерев польової перелікової відомості №1 від 23.05.2023 відповідних значень такс додатку №1 Постанови Кабінету Мністрів України (далі - КМУ) «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди», яка в результаті проведених експертних досліджень може становити 2981377,43 грн. 
Відтак, експертом здійснено перерахунок розміру шкоди заподіяної лісу незаконною рубкою 311 дерев порід дуб, вільха, виявлених в околицях с. Бережниця, і така становить 2981377,43 грн. (Таблиця №3 висновку). 
Факт приналежності вказаної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення підтверджується також витягом з Державного земельного кадастру та інформацією, отриманою від міської ради на запит окружної прокуратури.
Таким чином, внаслідок незаконної порубки дерев на земельній ділянці з кадастровим номером 4625386800:06:000:0635, яка розташована за адресою: Львівська область, Стрийський район, Стрийська міська рада і не передана в користування, завдано шкоди в розмірі 2981377,43 грн., яка залишається невідшкодованою та в силу вимог ст. 107 ЛК України підлягає відшкодовуванню органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, а саме Стрийською міською радою.
Відповідно до Положення «Про державну екологічну інспекцію України», Державна екологічна інспекція України (далі – Держекоінспекція України), до складу якої входить Державна екологічна інспекція у Львівській області, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. 
Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Львівській області, Інспекція є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується. Державна екологічна інспекція у Львівській області здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, у тому числі з питань охорони, захисту, використання та відтворення лісів, щодо: - здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу, застосування пестицидів і агрохімікатів у лісовому господарстві; - використання полезахисних смуг, водоохоронних і захисних лісових насаджень; - раціонального та невиснажливого використання лісових ресурсів. Таким чином, саме Державна екологічна інспекція у Львівській області є органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. 
Невжиття органом державної влади, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, заходів щодо захисту інтересів держави, свідчить про наявність підстав для вжиття прокуратурою представницьких повноважень в інтересах держави шляхом звернення до суду з відповідним позовом. 
Так, Стрийською окружною прокуратурою направлено на адресу Державної екологічної інспекції у Львівській області листи за №14.57/05-42-1037 вих-25 від 03.02.2025 та №14.57/05-42-4516 вих-25 від 10.06.2025 щодо наявних порушень інтересів держави та вжиття заходів реагування. 
На вказаний лист Державна екологічна інспекція у Львівській області 10.02.2025 та 12.06.2025 повідомила, що заходи на захист інтересів держави за наведеним прокурором фактом у судовому порядку не вживались, і що Інспекція просить Стрийську окружну прокуратуру звернутися до суду з позовом.
На виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» листами, №14.57/05- 42-1037 вих-25 від 03.02.2025, №14.57/05-42-4516 вих-25 від 10.06.2025 та №14.57/05- 42-4859 від 25.06.2025 Державну екологічну інспекцію у Львівській області поінформовано про те, що Стрийська окружна прокуратура звернеться до суду із даним позовом.
Відтак, наведені обставили зумовили звернення Заступника керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області з даним позовом до Господарського суду Львівської області про стягнення із Стрийської міської ради шкоди завданої навколишньому природному середовищі у розмірі 2 981 377,43 грн.
Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
За приписами ст.66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
У п.1 ч.2 ст.19 та ч.1, ч.5 ст.86, ст.90 Лісового кодексу України передбачено, що постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень. Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього кодексу. Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу.
Положеннями ст.63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Згідно з п.5 ст.64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Таким чином, при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства факту правопорушення, слід виходити з того, що обов`язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання згаданих обов`язків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок та пошкодження дерев.
Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев).
Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення норм лісового та природоохоронного законодавства.
Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.
Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначено у ст.1166 Цивільного кодексу України, з аналізу якої слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України).
Для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи:
1. Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.
2. Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо).
3. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
4. Вина особи, що завдала шкоду.
Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Частиною 2 ст.19 Лісового кодексу України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.
Положеннями ст.63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
За приписами п.5 ч.1 ст.64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.
Відповідно до ст.86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.
За змістом п.5 ч.2 ст.105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
Підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України (ст.107 Лісового кодексу України).
Відповідно до ст. 17 ЛК України у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать Земельному кодексу України.
У той же час, статтею 5 ЛК України передбачено, що правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства. Відтак, застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення має базуватися на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки.
Оскільки земельна ділянка й права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин мають визначатись згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду.
Основним елементом правового статусу земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом ст. 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (п. «б» ч.1 ст.164 ЗК України).
З огляду на це, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв`язок їх використання з лісокористуванням (правова позиція ВСУ з постанови від 27.01.2015, справа№21-570а14).
Статтею 45 ЛК України передбачено, що лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.
Відповідно до ст. 48 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.
Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.
У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону.
Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.
З огляду на це, а також раніше викладене, земельна ділянка з GPS координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх загальною площею 5,6347 га на які була виявлена незаконна рубка дерев породи вільха, дуб є земельною ділнкою з кадастровим номером 4625386800:06:000:0635 та перебуває в державній власності, згідно з п.24 Перехідних положень Земельного кодексу України. 
Поряд з цим, згідно з відомостями ДЗК, рішенням Стрийської міської ради №1989 від 31.08.2023 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в тому числі зі зміною цільового призначення, з метою її передачі в користування (оренду), постійне користування та реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки на території Стрийської міської ради. 
На виконання вказаного рішення, Стрийською міською радою подано заяву до Миколаївського районного виробничого відділу Львівська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» про виготовлення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 5,6347 га (4625386800:06:000:0635) для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, яка розташована за адресою: Львівська область, Стрийський район, Стрийська міська рада. 
У 2023 році Миколаївським районним виробничим відділом Львівської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» виготовлено вказаний проект землеустрою. 
Наведене свідчить, що замовником вказаної документації на земельну ділянку з кадастровим номером 4625386800:06:000:0635 є Стрийська міська рада, яка і є фактичним власником вказаної земельної ділянки. 
Отже, Відповідач є постійним лісокористувачем ділянки лісу, а тому відповідальність за зобов`язання щодо вжиття заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, у тому числі від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладаються на нього.
Враховуючи норми вищезазначеного законодавства та положення ст.ст. 105, 107 ЛК України, ст.ст. 68, 69 Закону, відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконної рубки на підвідомчій їй території земель лісового фонду, діяла неправомірно, що призвело до незаконної рубки невстановленими особами одного дерева породи «дуб звичайний», тому відповідач притягується до відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, тобто до відшкодування шкоди у розмірі 2 981 377,43 грн (правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 927/1096/16, від 24.04.2018 у справі № 910/6277/16, від 20.08.2018 у справі № 920/1293/16, від 20.12.2018 у справі № 924/12/18, від 20.02.2020 у справі № 920/1106/17 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17).
Отже, з огляду на наведені вимоги законодавства, судову практику, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень (пошкодженню дерев) внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків.
Тобто, проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев (пошкодження дерев) третіми (невстановленими) особами.
Аналогічні висновки КГС/ВС при розгляді цієї категорії справ містяться й у постановах від 23.08.2018 справа №917/1261/17, від 20.09.2018 справа №909/495/17, від 07.06.2019 справа №914/1960/17 та у постанові ОП КГС/ВС від 09.08.2018 у справі № 909/976/17).
Забезпечуючи єдність судової практики у застосуванні норм матеріального права, зокрема, ст. ст. 19, 63, 64, 105, 107 ЛК України, ст. 1166 Цивільного кодексу України, Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду в постановах від 15.02.2018 (справа №927/1096/16), від 20.02.2020 (справа № 920/1106/17) та інших вказав, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів. Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. 
При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу ділянці лісу.
Вищевказана позиція у справах даної категорії, ще раз підтверджена у постанові КГС/ВС від 24.02.2021 у справі №906/366/20, в якій Верховний Суд вчергове зазначив, що визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев, при цьому не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування.
Як встановлено судом, Стрийською окружною прокуратурою в ході реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді, в порядку ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру, встановлено факт незаконної рубки дерев за земельній ділянці лісогосподарського призначення не наданої у користування для ведення лісового господарства та, внаслідок чого, завдано шкоду інтересам держави у сумі 2 981 377,43 грн. 
Відтак, є необґрунтованими доводи відповідача щодо незаконності обстеження земельної ділянки та неналежності доказу (звіту про проведений захід із запобігання та виявлення адміністративних правопорушень при недотриманні вимог законодавства у сфері охорони навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів на території Львівської області №107/06 від 23-24 травня 2023 року).
Суд зазначає, що правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».
Так, за приписами ст.1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних контрольних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
За приписами ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», до компетенції Інспекції належить здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів.
Відповідно до вимог ч.6 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).
Особу, яка здійснила незаконні порубки дерев у ході досудового розслідування кримінального правопорушення не встановлено, тому збитки завдані інтересам держави мають бути відшкодовані постійним лісокористувачем – Стрийською міською радою.
Отже, на підставі наявних у справі доказів, суд установив, що Відповідач не виконав покладених на нього законодавством обов`язків, адже не забезпечив охорону лісу від незаконної рубки дерев. Тому наявний такий елемент складу цивільного правопорушення як протиправна поведінка (бездіяльність) Відповідача.
Таким чином, на підставі наведених норм лісового, земельного, цивільного законодавства відповідач зобов`язаний відшкодувати державі невідшкодовану шкоду заподіяну внаслідок допущеної ним бездіяльності щодо незабезпечення заходів з охорони лісу збитки в сумі 2 981 377,43 грн, тому суд дійшов висновку про наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та її об`єктивним наслідком - заподіяною шкодою.
Оскільки у спорах про відшкодування шкоди вина відповідача презюмується, тому саме відповідач мав довести відсутність його вини у заподіянні шкоди.
Враховуючи викладене, а також те, що під час вирішення даного спору судом встановлено факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача та встановлено наявність усіх чотирьох елементів складу господарського правопорушення, необхідних для стягнення збитків в порядку ст.1166 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора щодо стягнення з відповідача шкоди, заподіяної незаконною порубкою дерев у загальній сумі 2 981 377,43 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо поставності для представництва прокуратурою інтересів держави у даній справи, суд встановив таке. 
Відповідно до статті 131-1 Конституції України, па прокуратуру покладено функції представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Виходячи з вимог ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави, у випадках, передбачених законом.
На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» щодо обґрунтування прокурором у позові підстав для самостійного подання позову в інтересах держави виходжу з наступного.
Відповідно до ч. 3-4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до господарського суду з позовною заявою.
В позовній заяві прокурор обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган. на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.
Таким органом, відповідно до ст. ст. 6. 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Отже, виключним випадком, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес Держави».
Згідно ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до ч.5 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Конституційний Суд України в рішенні від 09.07.2002 № 15-рп/2002 визначив, що положення ч. 2 ст. 124 Конституції України стосовно поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, необхідно розуміти так, що право особи на звернення до суду за вирішенням спору не можу бути обмежене законом, іншими нормативно – правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. 
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).
Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». 
Відтак на думку суду, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
При цьому суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, які є підставами для звернення прокурора до суду.
Основним завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, згідно ст. ст. 1, 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», є збереження природних ресурсів у тому числі лісів.
Статтею 15 цього Закону визначено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів, у відповідності до ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 29 ч. З п. 7 та ст. 69-1 ч. 1 п. 4 Бюджетного кодексу України, підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища відповідних сільських рад, на території яких вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу у автоматичному режимі між бюджетами відповідних рівнів.
Таким чином, оскільки частина грошових стягнень за порушення норм і правил охорони навколишнього природного середовища та шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища спрямовується до спеціально створених фондів охорони навколишнього природного середовища у відповідних місцевих бюджетах за місцем заподіяння екологічної шкоди, і в подальшому спрямовується на фінансування заходів з відтворення та охорони навколишнього природного середовища, то несплата порушниками нарахованих збитків ставить під загрозу можливість проведення заходів з відновлення навколишнього природного середовища у зв`язку із відсутністю джерел для їх фінансування.
При цьому, як вже зазначалось, земельна ділянка з GPS координатами 49.19776 Пн 23.89287 Сх та 49.19535 Пн 23.89343 Сх, перебувала в адміністративно-територіальних межах Миртюківського старостинського округу Стрийської МТГ с. Бережниця,
Відповідно до Положення «Про державну екологічну інспекцію України», Державна екологічна інспекція України (далі – Держекоінспекція України), до складу якої входить Державна екологічна інспекція у Львівській області, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України. Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. 
Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Львівській області, Інспекція є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується. Державна екологічна інспекція у Львівській області здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, у тому числі з питань охорони, захисту, використання та відтворення лісів, щодо: - здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу, застосування пестицидів і агрохімікатів у лісовому господарстві; - використання полезахисних смуг, водоохоронних і захисних лісових насаджень; - раціонального та невиснажливого використання лісових ресурсів. Таким чином, саме Державна екологічна інспекція у Львівській області є органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. 
Як вже зазначалось, Державною екологічною інспекцією у Львівській області належних заходів щодо судового захисту порушених інтересів територіальної громади не вжито.
Отже компетентний орган, Державна екологічна інспекція у Львівській області, протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва, відповідності до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Європейський Суд з прав людини (далі - ССПЛ) неодноразово звертав вагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що доже впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити ... скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф. В. проти Франції» (F.W. v. Franct) від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).
Суд звертав, також, увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Зокрема, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява №42454/02, п. 35) ЄСПЛ висловив таку думку (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній з сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним 
зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у тих випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».
Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідача принципу рівноправності сторін.
З огляду на наведене, участь прокурора у даній справі, з урахуванням вищезазначеної практики Європейського суду з прав людини, є виправданою, не порушує справедливого балансу та зумовлена захистом державного інтересу.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
На думку суду надані прокурором докази, про які суд вказував вище, є вірогідними. Відповідач не подав доказів на спростування вірогідності доказів наданих позивачем та не подав доказів, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відтак, беручи до уваги вищезазначене, з огляду на положення ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.
З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
1.Позовні вимоги задоволити.
2. Стягнути з Стрийської міської ради (82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Шевченка, 71, код ЄДРПОУ: 26256903) на користь Державної екологічної інспекції у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 98; код ЄДРПОУ: 38057086) шкоду завдану навколишньому природному середовищу в сумі 2 981 377,43 грн.
3. Стягнути з Стрийської міської ради (82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Шевченка, 71, код ЄДРПОУ: 26256903) на користь Львівської обласної прокуратури (79000, м. Львів, пр. Шевченка, 17/19; код ЄДРПОУ: 02910031) 35 776,53 грн витрат на оплату судового збору.
4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ЙV Господарського процесуального кодексу України.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.01.2025.

Суддя Березяк Н.Є.