ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

27 січня 2027 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 742/1697/25
Головуючий у першій інстанції – Нагорна Н.Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/383/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.
секретар: Шкарупа Ю.В. 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»
Відповідач: ОСОБА_1 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, (суддя Нагорна Н.Г. ), ухвалене у селищі Срібне ,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2025 року до суду з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 січня 2014 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт» ( надалі – АТ «Банк Форвард», який є правонаступником усіх прав ПАТ «Банк Русский Стандарт») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 111735099, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 12 974,99 гривень. Зазначає, що у рамках проведення крос-кампаній для клієнтів АТ «Банк Форватд» шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії, програмний комплекс здійснив автоматичну зміну номера кредитного договору, у зв`язку з чим кредитний договір № 115347401 від 18 грудня 2024 року підв`язаний під кредитну заборгованість породжуючого договору № 111735099 від 15 січня 2014 року. 25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 , відповідно до умов якого АТ «Банк Форвард» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні АТ «Банк Форвард» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 25 липня 2024 року № GL1N426202/1 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 183 349,53 грн, з яких 101 526,22 грн – заборгованість за тілом кредиту, 57 909,53 грн – заборгованість за відсотками, 23 913,78 – заборгованість за комісією. Оскільки всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання за кредитним договором, після набуття ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК» Кредит-Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК» Кредит-Капітал», яку позивач просить стягнути з нього в судовому порядку.
Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2025 року у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведення позивачем права вимоги за кредитним договором № 115347401 від 15.01.2014 року. Судом було встановлено, що матеріали справи не містять достатніх та належних доказів на підтвердження факту, що кредитний договір № 115347401 був підв`язаний під кредитну заборгованість породжуючого договору № 111735099 від 15 січня 2014 року, як не містять і копії самого кредитного договору № 115347401 від 18 грудня 2014 року та доказів перерахування коштів на виконання кредитного договору. Крім того, не підтверджено доказами наявність права вимоги у ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 за кредитним договором № 111735099 від 15 січня 2014 року, оскільки в додатках до позову міститься лише витяг з реєстру боржників до договору про передачу права вимоги № GL1N426202/1 (додаток № 1 до договору № GL1N426202/1), в якому зазначені реквізити кредитного договору № 115347401 від 18 грудня 2024 року, який ОСОБА_1 не укладав та не підписував. Суд зауважив, що розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору № 115347401 від 18 грудня 2024 року на умовах, які вказані товариством в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу.
У апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Позивач у апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції про не доведення товариством права вимоги за кредитним договором № 115347401 від 15.01.2014 року. ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» зазначає, що внаслідок проведення крос-компаній для клієнтів АТ « Банк Форвард» шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії програмний комплекс здійснював автоматичну зміну номера кредитного договору у зв`язку з чим кредитний договір з № 115347401 був підвязаний під кредитну заборгованість породжуючого договору №111735099 від 15 січня 2014 року. На підтвердження вказаного твердження представником позивача до позовної заяви долучено витяг з Реєстру боржників до Договору № GL1N426202/1, про відступлення права вимоги від 25.07.2024 р., який підписаний стороними. Таким чином, АТ « Банк Форвард» було засвідчено, що кредитний договір №111735099 станом на момент звернення до суду з вимогою про повернення заборгованості у програмній системі банку іменується під №115347401.У свою чергу суд при дослідження наявних у матеріалах справи доказів, а саме Реєстру боржників, не звернув увагу на те, що у ньому міститься стовпець під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ”, де вказано кредитний договір №111735099, який було укладено між АТ « Банк Форвард» та ОСОБА_1 та який наявний у матеріалах справи. Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що стороною позивача надано суду достатні, допустимі та належні докази переходу права вимоги за кредитним договором № 111735099 від 15.01.2014 року. Позивач наголошує на тому що матеріали справи містять копію рахунку фактури № ФП-0069-00151 від 15.01.2014 року та копію видаткової накладної № ФП-1327 від 15.01.2014 року, що підтверджує виконання банком своїх зобов`язань. Крім того, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звертає увагу суду, що згідно заяви позичальник просив банк: відкрити поточний рахунок в межах якого надати кредит на придбання товарів зазначених в «Інформаційному блоці» заяви та рахунок картки в межах якого встановлено ліміт. На підтвердження виконання товариством зобов`язань щодо відкриття рахунку згідно п.3 Заяви позивачем надано виписки по особовому рахунку угоди №115347401 ( оскільки саме під таким номером іменується кредитний договір № 111735099 від 15.01.2014 р. у програмній системі банку). З виписок також вбачається рух коштів по рахунку, зокрема видачу коштів, нарахування відсотків та часткове погашення заборгованості. Зазначений доказ є первинним бухгалтерським документом у відповідності до Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Наданий до суду розрахунок заборгованості відповідає руху коштів, який міститься у виписках по рахунку позичальника, а наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростували такий розрахунок.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить суд залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» без задоволення. ОСОБА_1 зазначає, що позивачем не надано жодного доказу про наявність заборгованості за договором кредиту №111735099 від 15.01.2014 р. Надані ж позивачем докази, а саме: розрахунок заборгованості; виписка по особовому рахунку; договір про відступлення права вимоги, з огляду на їх зміст, фактично стосуються іншого договору, оскільки їх номер та дата укладення відрізняється, а ніж той, заборгованість за яким позивач просить стягнути з відповідача. Відповідачем до суду апеляційної інстанції подано заяву про застосування строків позовної давності.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Судом встановлено, що15 січня 2014 року між ПАТ «Банк Русский Стандарт» (надалі – АТ «Банк Форвард», який є правонаступником усіх прав ПАТ «Банк Русский Стандарт») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 111735099, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 12 974,99 грн з зазначенням вартомсті товарів у розмірі 10903.42 грн строком на 578 днів (підпункт 2.1.), тобто до 16 серпня 2015 року (підпункт 2.2.); зі сплатою за користування 0,01 % річних ( пункт 2 договору); внесенням щомісячних платежів у розмірі 693 грн, останній платіж 683 грн до 16 числа кожного місяця; з установленням плати за пропущення платежу 20 грн, двох платежів 50 грн, трьох 200 грн, чотирьох 350 грн. В анкеті до договору зазначено особистий номер клієнта – 46540539. Зазначений договір підписаний ОСОБА_1 власноручним підписом.( а.с.8-11)
На підставі зазначеної заяви банк повинен був відкрити поточний рахунок, що буде використовуватись виключно в рамках кредитного договору.Випустити на ім`я позичальника платіжну картку, найменування якої вказане в графі «тип картки Розділу «Інформація про картку».
У матеріалах справи міститься графік платежів до договору від 15 січня 2014 року № 111735099 щодо погашення отриманого кредиту починаючи з 16 лютого 2014 року до 16 серпня 2015 року, згідно з яким погашення здійснюється рівними платежами у розмірі 693,00 грн. щомісячно, та за останній місяць погашення кредиту в сумі 683,78 грн, з урахуванням процентної ставки за кредитом і комісії.( а.с.12)
Відповідно до довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, яка також підписана власноручно відповідачем, ОСОБА_1 надано кредит в сумі 12 974,99 грн строком до 16 серпня 2015 року з сплатою 0,01 % річних для розрахунку в мережі «Foxtrot» та надано кредитну картку « Руский Стандарт» строком на 60 місяців з лімітом до 20000 грн та сплатою 55% які нараховуються на залишок заборгованості по кредиту.( а.с.13)
15.01.2014 року ОСОБА_1 звертався з заявою про відкриття поточного рахунку до ПАТ « Банк Руский Стандарт» за якою було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та балансовий рахунок № НОМЕР_2 . ( а.с.14)
Між ОСОБА_1 та ПРАТ «СК «Арсенал страхування» було укладено договір страхування №ASNS01111735099 від 15.01.2014 року, відповідно до умов якого вигодонабувачем виступав ПАТ « Банк Руский Стандарт» за кредитним договором № 111735099, страхова сума становила 10903.42 грн.( а.с.13)
Відповідно до копії рахунку фактури № ФП-0069-00151 від 15.01.2014 року та копії видаткової накладної № ФП-1327 від 15.01.2014 року виданих магазином «Foxtrot», постачальником виступав зазначений магазин, одержувачем ПАТ « Банк Руский Стандарт» та ОСОБА_1 . За заначеними документами було придбано пральну машину з допоміжним обладнанням до неї та сервісними послугами, а також газову плиту на суму 10383.42 грн. ( а.с.17-18)
25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК» Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL1N426202/1 (далі - договір про відступлення права вимоги), відповідно до умов якого АТ «Банк Форвард» передало (відступило), а ТОВ «ФК» Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, у тому числі відносно ОСОБА_1 за кредитним договором № 115347401 від 18 грудня 2014 року. ( а.с.83-85)
Пунктом 4 зазначеного договору сторони передбачили, що за відступлення права вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 69349284, 90 грн. Відповідно до платіжної інструкції №4170 від 23/07/2024 року було сплачено 70122419,74 грн на рахунок АТ « Банк Форвард» ТОВ «ФК» Кредит-Капітал» згідно договору № GL1N426202/1 від 25.07.2024 року.
З витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги відбулося відступлення на користь позивача права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 115347401 від 18 грудня 2014 року, що становить 183 349,53 грн, з яких 101 526,22 грн – заборгованість за тілом кредиту, 57 909,53 грн – заборгованість за відсотками, 23 913,78 – заборгованість за комісією.( а.с.87)
В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитним договором № 115347401 від 18 грудня 2014 року, виконаний АТ «Банк Форвард». Згідно зазначеного розрахунку нарахування по кредитному договору № 115347401 від 18.12.2014 року відбувається з 18.12.2014 року. В розрахунку зазначається, що в період з 18.12.2014 року по 20.07.2015 року нарахування відсотків здійснюється за двома відсотковими ставками в розмірі 55% та 0,0001%, а з 21.07.2015 року тільки за відсотковою ставкою в розмірі 55%. Жодних банківських операцій в зазначенний період в розрахунку не відображено.( а.с. 19-21)
З виписки по особовому рахунку № НОМЕР_3 відкритому АТ « Банк Форвард» на ім`я ОСОБА_1 відображені банківські операції за період з 24.07.2015 року по 10.06.2023 року за якими останньому, в цей період, надавались кредитні кошти та ним на погашення також вносились кошти. ( а.с. 22-72) 
Колегія суддів апеляційного суду аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи позицію сторін у спорі , норми права, які регулюють спірні правовідносини погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведення позивачем належними, допустимими та достатніми доказами позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги про те, що копія рахунку фактури № ФП-0069-00151 від 15.01.2014 року, копія видаткової накладної № ФП-1327 від 15.01.2014 року, виписка по особовому рахунку, розрахунок заборгованості є належними доказами існування договірних відносин між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 за кредитним договором №115347401 від 18.12.2014 року не можуть бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.
Відповідачем не заперечується факт укладання договору №111735099 від 15 січня 2014 року за яким АТ « Банк Форвард» оплатив покупку товарів у магазині «Foxtrot» на суму10383.42 грн та підтверджується факт виконання договірних зобов`язань. 
Доказів про те, що внаслідок проведення крос-компаній для клієнтів АТ « Банк Форвард» шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії програмний комплекс здійснив автоматичну зміну номера кредитного договору у зв`язку з чим кредитний договір з № 115347401 був підвязаний під кредитну заборгованість породжуючого договору №111735099 від 15 січня 2014 року матеріали справи не містять.
Наявна виписка по особовому рахунку № НОМЕР_3 відкритому на ім`я ОСОБА_1 за кредитним договором № 115347401 від 18.12.2014 року не може вважатись належним доказом у даній справі, оскільки за заявою про відкриття поточного рахунку ПАТ « Банк Руский Стандарт» ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та балансовий рахунок № НОМЕР_2 . Доказів зміни рахунку матеріали справи також не містять. Крім того, в наданій суду виписці не відображено всі фінансові операції по рахунку починаючи з моменту укладення кредитного договору №111735099 від 15 січня 2014 року, тобто з 15.01.2014 року, як не відображені вони і в розрахунку заборгованості за кредитним договором № 115347401 від 18.12.2014 року.
Відповідно до умов кредитного договору №111735099 від 15 січня 2014 року на ім`я ОСОБА_1 банк повинен був випустити кредитну картку. Матеріали справи не містять доказів що підтверджують отримання відповідачем такої картки, як і не містять доказів строку її дії до 2023 року. Наявна у матеріалах справи довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту підписана ОСОБА_1 свідчить про ознайомлення останнього з умовами кредитної картки « Руский Стандарт», строк дії якої 60 місяців з встановленням ліміту до 20000 грн. ОСОБА_1 заперечує факт отримання та користування кредитною карткою. Відповідно ж до виписки по рахунку № НОМЕР_3 відображені операції щодо здійснення видачі кредитних коштів так і погашення кредитної заборгованості до 2023 року.
За клопотаннями представника позивача та відповідача судом ухвалами від 28.08.2025 року та від 18.09.2025 року витребовувалась у АТ «Банк Форвард» довідка про рух коштів за рахунком № НОМЕР_1 за період з 16.01.2014 року по 16 серпня 2015 року по кредитному договору №111735099 від 15 січня 2014 року, які залишись без виконання.
За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У справі, що розглядається, надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин.
Наявність у заявника іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятого судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання апеляційного суду до прийняття іншого рішення - на користь заявника.
Таким чином, питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
Апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», заява № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, § 2).
Виходячи з наведеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Враховуючи вище зазначене заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності не підлягають задоволенню, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення, а рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Повний текст постанови складено 29.01.2026 року. 

Головуючий: Судді: