Справа № 583/5855/25
3/583/40/26 
ПОСТАНОВА
 
Іменем України
 
19 січня 2026 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши матеріали, що надійшли від Охтирського РВП ГУНП в Сумській області відносно
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 777668 від 04.12.2025 року ОСОБА_1 22.11.2025 року близько 23:00 год. за адресою АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї тещі ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, своїми діями міг спричинити шкоду її психічному здоров`ю, правопорушення вчинено повторно протягом року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 777669 від 04.12.2025 року ОСОБА_1 03.12.2025 року близько 16:00 год. за адресою АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї тещі ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, своїми діями міг спричинити шкоду її психічному здоров`ю, правопорушення вчинено повторно протягом року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 777670 від 04.12.2025 року ОСОБА_1 03.12.2025 року близько 16:00 год. за адресою АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, своїми діями міг спричинити шкоду її психічному здоров`ю, правопорушення вчинено повторно протягом року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
19.01.2026 р. від захисника ОСОБА_1 – адвоката Сумцова Є.С. надійшло клопотання про закриття адміністративного провадження, в якому просить закрити провадження у справі № 583/5855/25 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною третьою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. Клопотання мотивує тим, що під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, підпадають такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Законодавець визнав адміністративним правопорушенням не будь-яке домашнє насильство, а лише те, яке потягло за собою завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов`язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство. Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство. Домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Із формулювання обвинувачення вбачається, що наслідками домашнього насильства у протоколах щодо ОСОБА_1 зазначено можливе заподіяння шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_2 . Натомість, адміністративна відповідальність настає за дії, які завдали шкоду фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Проте, такі наслідки не зазначаються у обвинуваченні, тому у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, адже йому не ставиться у вину спричинення зазначених у законі наслідків, тому відсутня така ознака складу адміністративного правопорушення як об`єктивна сторона. Також зазначає, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт попереднього притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, а саме відсутня копія відповідної постанови суду та не встановлено дату набрання такою постановою законної сили. Посилання на повторність у протоколі та на карту обліку адміністративного правопорушення працівниками поліції не може вважатися належним доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. Отже, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 поліцейським, який склав протоколи про адміністративні правопорушення, окрім пояснень заінтересованих осіб - учасників конфлікту, не надав жодних доказів, які б підтверджували факт вчинення домашнього насильства з боку особи, яка притягаються до адміністративної відповідальності. Зокрема, окрім пояснень ОСОБА_2 та її доньки ОСОБА_1 відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 виражався у їх адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою (при цьому у протоколі не зазначено, яким саме чином), та що цими діями було спричинено шкоду їх психічному здоров`ю. До протоколу не було долучено жодних доказів на підтвердження цих обставин.
ОСОБА_1 та його захисник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у клопотанні про закриття адміністративного провадження представник ОСОБА_1 – адвокат Сумцов Є.С. просить розгляд клопотання провести без часті ОСОБА_1 та його захисника.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Згідно із ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Законом 3733-ІХ від 22.05.2024 року, який набрав чинності 19.12.2024 року, внесені зміни до КУпАП та ст. 173-2 цього Кодексу викладена у новій редакції.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (у діючій редакції) встановлена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Отже, наразі обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП є наслідки у виді реального заподіяння шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення серії ВАД № 777668 від 04.12.2025 року, серії ВАД № 777669 від 04.12.2025 року, серії ВАД № 777670 від 04.12.2025 року зазначено, що ОСОБА_1 своїми діями міг спричинити шкоду психічному здоров`ю потерпілих.
Зі змісту протоколів та викладених у них суті правопорушень вбачається, що ОСОБА_1 не ставиться у провину завдання шкоди фізичному чи психічному здоров`ю потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а вказано, що його дії могли спричинити шкоду психічному здоров`ю потерпілих.
Згідно з вимогами КУпАП, а також відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Малофеєв проти Росії», «Карелін проти Росії», «Лучанінова проти України») суд не вправі виходити за межі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено зміст вчиненого правопорушення, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі, яка, по суті, становить виклад обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення
Отже, суд позбавлений можливості вийти за межі протоколу про адміністративне правопорушення на погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінювати доведеність існування наслідків, які не ставились у вину та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у скоєнні правопорушення, оскільки таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувачення та це суперечитиме як вимогам національного законодавства, так і стандартам, встановленим ЄСПЛ, що є неприпустимим.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Виходячи з принципу диспозитивності і незалежності суду, та задля забезпечення принципу змагальності сторони обвинувачення зі стороною захисту на суддю не може бути покладений тягар виклику свідків, витребування доказів тощо, щоб усунути недостатність або погану якість зібраних доказів, тобто суд не може брати на себе функції обвинувачення, оскільки це є несумісним із завданням здійснення правосуддя на основі суворого додержання законності. 
Презумпція невинуватості є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ч.1 ст.11 Загальної Декларації прав людини від 10.12.1948 року та ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997р. передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Правова природа адміністративної відповідальності також ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях.
Так, згідно п.4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N23-рп/2010 у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Наведені правові позиції закріплюють, що особа не вважається винною, доки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Тобто особа не повинна доводити свою невинуватість і її поведінка вважається правомірною, доки не доведено зворотнє.
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що санкції, які згідно національному законодавству Договірних держав не входять у сферу кримінальних покарань, можуть вважатися такими в світлі положень Конвенції. У своїх рішеннях у справах «Малофєєв проти Росії від 30 травня 2013 року», «Маліге проти Франції від 23 вересня 1998 року», «Озтюрк проти Германії» ЄСПЛ визнав адміністративні правопорушення кримінальними злочинами, які підпадають під гарантії статі 6 Конвенції.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Отже, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, з урахуванням положень, викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії», відповідно до якого збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутністю сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, за відсутності достатніх та переконливих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення, суд доходить висновку, що сукупністю доказів у справі не доведено скоєння ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП (протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАД № 777668 від 04.12.2025 року, серії ВАД № 777669 від 04.12.2025 року, серії ВАД № 777670 від 04.12.2025 року), а тому провадження у справі підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 247, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ПОСТАНОВИВ:
Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення серії ВАД № 777668 від 04.12.2025 року, серії ВАД № 777669 від 04.12.2025 року, серії ВАД № 777670 від 04.12.2025 року) у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя Охтирського
міськрайонного суду:     Н.Б. Плотникова