Справа № 716/2114/25 

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026       місто Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді    ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №12025262020003205 від 21.09.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Васловівці Чернівецького району Чернівецької області, громадянина України, з середньою освітою, працюючого, неодруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.2 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , 
законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , 
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
20.09.2025, о 20:09 годині ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом - мотоциклом марки «GEON X-ROAD 250», номерний знак НОМЕР_1 , по польовій дорозі поза межами населеного пункту села Васловівці в Чернівецькому районі Чернівецької області, під`їхав до перехрестя з автомобільною дорогою загального користування державного значення Т-26-02, сполученням Чернівці-Заставна та маючи намір проїхати його, порушив п.16.11. ПДР, згідно з яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, не переконався що це буде безпечним, не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, здійснив виїзд на перехрестя з другорядної польової дороги на головну автомобільну дорогу не надавши перевагу у русі транспортному засобу – автомобілю «RENAULT TRAFIC», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів мотоциклу марки «GEON X-ROAD 250», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля «RENAULT TRAFIC», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 ..
Внаслідок порушення ОСОБА_3 п.16.11 ПДР неповнолітній пасажирці мотоцикла марки «GEON X-ROAD 250», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритих переломів склепіння та основи черепу з забоєм головного мозку, який ускладнися субдуральною гематомою та субарахноїдальним крововиливом; травматичного розриву барабанної перетинки зліва з повною втратою слуху на ліве вухо, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. 

Порушення ОСОБА_3 п.16.11. ПДР перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 .
Кримінальна відповідальність за вказаний злочин передбачена ч.2 ст.286-1 КК України за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило неповнолітній потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав повністю, пояснив, що після приїзду з роботи в вечірній час 20.09.2025 він випив кілька слабоалкогольних напоїв після чого на мотоциклі поїхав зі своєю дівчиною – неповнолітньою ОСОБА_6 до лісополоси, що знаходиться поза межами села Васловівці. Коли почало темніти, вони поверталися додому, і, рухаючись польовою дорогою, під`їжджаючи до перехрестя з головною автомобільною дорогою сполученням Чернівці-Заставна, ОСОБА_3 побачивши що нею рухається автомобіль, розраховував перетнути перехрестя перед автомобілем, для чого виїхав з другорядної дороги на головну, однак відбулося зіткнення транспортних засобів. Подальші події не пам`ятає, однак знає що і він, і його пасажирка отримали тілесні ушкодження. Додав, що мотоцикл придбав за пів року до події, з того часу керує ним не маючи при цьому посвідчення водія будь-якої категорії і не вперше - перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому розкаявся, вибачився перед потерпілою, відшкодував завдану шкоду. 
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що має дружні стосунки з ОСОБА_3 , що 20.09.2025 в вечірній час він приїхав до неї на мотоциклі і вони разом поїхали до посадки прогулятися. Коли стало темніти, вирішили їхати додому. Пам`ятає тільки як сіла на мотоцикл позаду ОСОБА_3 , захисних шлемів не мали. Додала, що не вперше їздила на мотоциклі з ОСОБА_3 , при цьому знала, що він не має права керування транспортними засобами, проте довіряла йому, що в той вечір запаху алкоголю від нього не відчувала, сама алкогольні напої не вживала. Наразі ОСОБА_3 відшкодував їй спричинену шкоду, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, на суворому покаранні не наполягає.
Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що знала про те, що її донька дружить з ОСОБА_3 , була не проти цієї дружби, однак була проти щоб донька їздила з ним на мотоциклі, бо вважала це небезпечним. Про подію дізналася від батька ОСОБА_3 , коли донька вже була в реанімації. Загалом на лікуванні донька перебувала три тижні, наразі стан її здоров`я нормалізувався, слух відновлюється. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, спричинена шкода відшкодована в повному обсязі. 
На підтвердження обставин вчиненого кримінального правопорушення прокурором надано, а судом досліджено, в порядку ст.94 КПК України: 
висновок експерта №161-Мд від 25.11.2025, згідно з яким у неповнолітньої ОСОБА_6 наявні тілесні ушкодження у вигляді відкритих переломів склепіння та основи черепу з забоєм головного мозку, який ускладнися субдуральною гематомою та субарахноїдальним крововиливом; травматичного розриву барабанної перетинки зліва з повною втратою слуху на ліве вухо, які відносяться до тяжких тілених ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння; тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів або від ударів об такі цілком можливо під час дорожньо-транспортної пригоди 20.09.2025, не характерні для самоспричинення, а також для самостійного падіння з положення стоячи з подальшим співударянням об виступаючі предмети;
висновок експерта №1632 від 17.10.2025, згідно з яким в крові ОСОБА_3 виявлено етиловий спирт в кількості 1,84 проміле;
висновок експерта № 096 від 20.11.2025, згідно з яким концентрація алкоголю в крові ОСОБА_3 станом на 20:09 годину 20.09.2025 становить 2,18 проміле.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, дослідження доказів інших фактичних обставин кримінального правопорушення, було визнано судом недоцільним, з урахуванням визнання ОСОБА_11 висунутого проти нього обвинувачення. 
При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, та роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З огляду на наведене, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_11 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило неповнолітній потерпілій тяжкі тілесні ушкодження при встановлених судом фактичних обставинах кримінального провадження поза розумним сумнівом, дії ОСОБА_11 за ч.2 ст.286-1 КК України кваліфіковані правильно.
При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_11 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Санкція ч.2 ст.286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років. 
Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_11 вчинив тяжкий злочин за необережної форми вини, раніше не судимий і до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. 
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування школи потерпілій. 
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 – відсутні. 
Також при призначення покарання ОСОБА_3 суд враховую позицію потерпілої сторони, яка не наполягала на суворому покаранні ОСОБА_3 , просила призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. 
Як зазначено в роз`ясненнях, що містяться у п.20) постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
На переконання суду визнання ОСОБА_3 вини у вчинені злочину, його каяття, позитивні відомості про його особу є недостатнім для того, щоб дійти висновку про можливість застосування до ОСОБА_3 покарання, яке буде нижче від найнижчої межі санкції статті кримінального закону або до іншого більш м`якого, не передбаченого санкцією статті виду покарання. 
Адже, дії ОСОБА_3 були направлені на грубе порушення правил безпеки дорожнього руху. Так, вбачаючи наближаючийся головною дорогою транспортний засіб, розуміючи вимоги Правил дорожнього руху щодо надання дороги, водій ОСОБА_11 прийняв рішення «проскочити» перехрестя перед автомобілем, нехтуючи при цьому не тільки власною безпекою, а й безпекою пасажирки ОСОБА_6 , а також водія, пасажирів іншого транспортного засобу, що призвело до тілесних ушкоджень як у самого обвинуваченого так і у його пасажирки, які, до того ж, є небезпечними в момент їх заподіяння. Керуючи транспортним засобом - джерелом підвищеної небезпеки, проявляючи злочинну самовпевненість, не врахувавши дорожньої обстановки, ОСОБА_11 створив серйозну загрозу життю і здоров`ю учасників дорожнього руху, проявив байдуже ставлення до життя, здоров`я та безпеки людини, що згідно Конституції України є найвищими соціальними цінностями.
Особливе занепокоєння викликає поведінка ОСОБА_3 , що під час вчинення злочину та і протягом тривалого часу до його події він допускав керування транспортним засобом – мотоциклом, не маючи такого права відповідно до вимог ст.15 ЗУ «Про дорожній рух» та ще й перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що є свідченням зухвалого ігнорування встановлених правил поведінки в суспільстві та правил безпеки дорожнього руху. Це вказує на підвищену суспільну небезпечність не лише діяння, а й самої особи порушника. 
За таких обставин, на переконання суду, є неможливим в даному випадку ані застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України, ані застосування звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, адже суспільний інтерес у забезпеченні безпеки дорожнього руху переважає над інтересом виправлення засудженого без ізоляції від суспільства. 
Злочинна самовпевненість ОСОБА_3 , нездатність адекватно оцінити дорожню обстановку та невиправданий ризик призвели до тяжких наслідків у вигляді отримання неповнолітньою потерпілою-пасажиркою тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент їх спричинення. 
А отже, є підстави стверджувати, що застосування до ОСОБА_3 покарання більш м`якого ніж передбачено законом буде не справедливим, не відповідатиме вимогам статті 65 КК України, не зможе забезпечити реалізацію цілей покарання та негативно вплине на сприйняття суспільством необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень іншими водіями.
За таких обставин, всупереч доводам захисту, суд приходить до висновку про неможливість застосування до ОСОБА_3 покарання більш м`якого ніж визначеного санкцією ч.2 ст.286-1 КК України, тобто із застосування положень ст.69 КК України і призначає ОСОБА_12 покарання в межах санкції ст.286-1 ч.2 КК України у виді позбавлення волі з призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, що у повному обсязі узгоджується з метою покарання, буде достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого.
Запобіжний захід ОСОБА_12 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін – домашній арешт, адже підстави для його посилення в бік суворості – тримання під вартою відсутні, бо ризики, які існували на час його застосування до ОСОБА_3 зменшилися. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. 
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.
Арешт, накладений на майно, підлягає скасуванню на підставі ч.4 ст.174 КПК України. 
Процесуальні витрати на залучення експертів при проведені судових експертиз в загальному розмірі 32981,80 грн підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим та призначити покарання за ст.286-1 ч.2 КК України у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років. 
Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з дня затримання. 
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили — залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь держави витрати пов`язані з залученням експерта при проведенні експертизи: №CE-19/126-25/12326-IT від 20.10.2025 – 3565,60 грн №CE-19/126-25/12325-IT від 20.10.2025 – 3565,60 грн; №CE-19/126-25/12323-IT від 20.10.2025 – 3565,60 грн; №CE-19/126-25/12316-АВ від 10.10.2025 – 2674,20 грн; №CE-19/126-25/12314-АВ від 14.10.2025 – 4457 грн; №CE-19/126-25/12315-АВ від 15.10.2025 – 4457,00 грн; № CE-19/126-25/12323-IT від 06.11.2025 – 7131,20 грн; №CE-19/126-25/14255-IT від 24.11.2025 – 3565,60 грн, а всього 32981 (тридцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят один) гривень 80 (вісімдесят) копійок. 
Речові докази: транспортний засіб — автомобіль «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , «ОPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_4 , мотоцикл марки «GEON X-ROAD 250», д.н.з. НОМЕР_1 , які зберігаються на території філії «Заставнівський райавтодор» дочірнього підприємства «Чернівецький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України — повернути законним володільцям ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , відповідно. 
Арешт накладений ухвалами слідчого судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 24.09.2025 на транспортні засоби: автомобіль «RENAULT TRAFIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , «ОPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_4 , мотоцикл марки «GEON X-ROAD 250», реєстраційний номер НОМЕР_1 — скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.
Копія вироку вручається прокурору, обвинуваченому негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1