Єдиний унікальний номер 205/3037/24
Номер провадження1-кп/205/372/26

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 
за участю секретаря - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні № 12024041690000273, № 12025042120000291 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, має середню освіту, неодруженого, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-04.07.2025 року Новокодацьким районним судом міста Дніпра за ч. 1 ст. 164 КК України до громадських робіт строком 100 (сто) годин,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 знаючи про те, що з 24.02.2022 року Указом Президента України за № 64/2022 введено на території України воєнний стан, вчинив кримінальне правопорушення проти власності, в умовах воєнного стану.
Так, 19.02.2024 року у невстановлений час, але не пізніше 12 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , прийшов до місця мешкання свого знайомого ОСОБА_7 , а саме, до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .
В подальшому, знаходячись в кімнаті у вищевказаній квартирі, ОСОБА_3 побачив на стільці мобільний телефон марки «Motorola», модель е40, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , який ОСОБА_3 визначив для себе як об`єкт свого злочинного посягання.
В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану. Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 в той же день, а саме 19.02.2024 року у невстановлений час, але не пізніше 12 години 30 хвилин, продовжуючи знаходитись у вищевказаній кімнаті, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 за ним не спостерігає, та його дії є таємними для оточуючих, діючи умисно, з корисливих мотивів, взяв зі стільця мобільний телефон марки «Motorola», модель е40, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого становить 3322 гривень 50 копійок, та який належить потерпілому ОСОБА_7 .
Після чого, ОСОБА_3 , утримуючи при собі вищевказаний мобільний телефон, покинув приміщення вищевказаної квартири, таким чином покинувши місце вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши своїми злочинними діями потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 3322 гривень 50 копійок.
Також, ОСОБА_3 , будучи обізнаним про те, що з 24.02.2022 Указом Президента України за № 64/2022 (затвердженого №2102-ІХ від 24.02.2022) введено на території України воєнний стан, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.11.2024 № 4024-ІХ, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 29.10.2024, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року до 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року, вчинив корисливий злочин проти власності, а саме: таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілому ОСОБА_7 .
Так, 16 січня 2025 року потерпілий ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні власної квартири за адресою мешкання, випивав спиртні напої разом з товаришами. 16 січня 2025 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, (точного часу не встановлено) ОСОБА_3 зайшов до приміщення квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та в нього раптово виник кримінально- протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме: мобільного телефону сірого кольору марки «MOTOROLA ХТ2159-9 moto e4G», з об`ємом пам`яті на 64 Gb, у робочому стані, з пошкодженням екрану, який він визначив як об`єкт свого злочинного посягання, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, вчиняючи кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, поклав у кишеню мобільний телефон сірого кольору марки «MOTOROLA ХТ2159-9 moto e4G», з об`ємом пам`яті на 64 Gb, вартість якого становить 3250 гривень 00 копійок. Після чого, ОСОБА_3 , із вищевказаним мобільним телефоном зник з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на загальну суму 3250 гривень 00 копійок.
Далі, 17.01.2025 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , побачивши смс - повідомлення, на вищевказаному мобільному телефоні сірого кольору марки «MOTOROLA ХТ2159-9 moto e4G», з об`ємом пам`яті на 64 Gb, який належить потерпілому, про те, що на банківську картку емітовану в AT КБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_3 , яка належить потерпілому ОСОБА_7 , надійшли грошові кошти у сумі 7101,49 грн. «Пенсійні виплати». Після чого, в нього раптово виник злочинний умисел на викрадення грошових коштів з банківської картки потерпілого ОСОБА_7 . Так, 17.01.2025 року, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 попрямував до банкомату, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , за допомогою вищевказаного мобільного телефону сірого кольору марки «MOTOROLA ХТ2159-9 moto e4G», з об`ємом пам`яті на 64 Gb, зателефонував на гарячу лінію AT КБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за номером « НОМЕР_4 », при цьому співробітниці банку самостійно змінили пін - код від банківської картки емітованої в AT КБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_3 , яка належить потерпілому ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_3 натиснув на банкоматі функцію «Зняття готівки без банківської картки», після чого ввів номер мобільного телефону « НОМЕР_5 », та ввівши новий пін - код, який надіслали в особисті повідомлення співробітники банку, здійснив зняття грошових коштів у сумі 4002,00 грн., після чого одразу здійснивши повторну операцію з вище зазначеним механізмом, здійснив зняття грошових коштів у сумі 1902,00 грн. Після чого, на наступний день, 18.01.2025 року, близько о 16 годині 00 хвилин, продовжуючи реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 попрямував до банкомату, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , натиснув на банкоматі функцію «Зняття готівки без банківської картки», після чого ввів номер мобільного телефону « НОМЕР_5 », та ввівши новий пін - код, здійснив зняття грошових коштів у сумі 902,00 грн. Викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_3 своїми злочинними діями завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 10056 гривень 00 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, щиро покаявся, суду пояснив, що дійсно він при зазначених в обвинувальному акті обставинах таємно викрав належне потерпілому майно. Так, він 19.02.2024 року приблизно об 11.00 год. прийшов до свого знайомого ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого, того ж дня, не пом`ятає у котрій годині він пішов у кімнату, де на стільці побачив мобільний телефон «Motorola», модель е40, який таємно викрав з кімнати, поклавши його до кишені штанів, викраденим розпорядився на власний розсуд. Також, обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що він 16 січня 2025 року, приблизно о 16 годині 30 год., зайшов до приміщення квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає потерпілий ОСОБА_7 , в квартирі побачив належний йому мобільний телефон «Моторола», який таємно викрав з квартири та на наступний день, тобто 17.01.2025 року він побачив смс - повідомлення, на вищевказаному мобільному телефоні, який належить потерпілому, про те, що на банківську картку емітовану в AT КБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка належить потерпілому ОСОБА_7 , надійшли грошові кошти у сумі 7101,49 грн. Після чого, в цей же день він зателефонував до банку та змінив пароль, та відразу пішов до банкомату, де таємно зняв з банківської картки грошові кошти в розмірі 4002,00 грн., а потім ще - 1902,00 грн., також 18.01.2026 року він таким же чином зняв з банківської картки гроші в розмірі 902,00 грн., які витратив на власний розсуд, у вчиненому жалкує, розкаюється. Обвинувачений пояснив, що в ході судового розгляду він частково відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, зробив висновки, знайшов роботу та на даний час неофіційно працює, пообіцяв в подальшому не вчиняти кримінальні правопорушення.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними доказами, а саме:
Показами допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який зазначив, що 19.02.2024 року він перебував вдома, разом зі своїм знайомим, до них прийшов ОСОБА_3 , з яким вони вживали алкогольні напої. Через деякий час ОСОБА_3 пішов додому, а потерпілий зайшов у кімнату, щоб взяти свій мобільний телефон «Motorola», однак побачив, що на стільці телефону не має, почав шукати телефон, його ніде не було. Після чого потерпілий зрозумів, що належний йому мобільний телефон таємно викрав ОСОБА_3 , та з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Також потерпілий підтвердив, що при зазначених в обвинувальному акті обставинах і час обвинувачений ОСОБА_3 16.01.2025 року таємно викрав належний йому мобільний телефон, вказаний телефон паролю не мав. Так, 20.01.2025 року потерпілий пішов до відділення банку, щоб взяти свою пенсію, однак виявилось, що на банківському рахунку грошові кошти відсутні. Було встановлено, що згідно виписки з банку невідома особа зняла грошові кошти. Потім він дізнався, що це ОСОБА_3 за допомогою його мобільного телефону таємно викрав грошові кошти з його банківської картки.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 12024041690000273) підтверджується дослідженими по справі письмовими доказами, а саме:
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 19.02.2024 року, згідно якої ОСОБА_7 просить прийняти міри щодо розшуку належного йому мобільного телефону марки «Motorola», модель е40, відсутність якого він виявив 19.02.2024 року, за адресою: АДРЕСА_3 ;
-квитанцією на придбання мобільного телефону - «Motorola», модель е40 в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;
-висновком судової товарознавчої експертизи № 784 від 27.02.2024 року судового експерта ОСОБА_8 , згідно якого ринкова вартість, з урахуванням зносу мобільного телефону марки «Motorola», модель е40, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в технічно справному стані, без пошкоджень, на момент скоєння кримінального правопорушення, тобто 19.02.2024 року становить 3322,50 грн.;
-протоколом огляду місця події від 26.02.2024 року, та фототаблицею до нього, згідно якого в присутності понятих, за участю потерпілого ОСОБА_7 оглянуто квартиру АДРЕСА_3 ;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2024 року, відповідно до якого в присутності понятих свідок ОСОБА_9 впізнав на фотознімку під № 2 чоловіка, а саме, ОСОБА_3 , який 19.02.2024 року за адресою: АДРЕСА_6 , здав під заставу мобільний телефон «Motorola», модель е40, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ;
-протоколом огляду місця події від 28.02.2024 року, та фототаблицею до нього, згідно якого в присутності понятих огляд проводився за адресою: АДРЕСА_6 , у приміщенні ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСОБА_10 », при огляді присутній касир - оцінювач, яка в ході огляду надала мобільний телефон «Motorola», модель е40, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , також надала договір фінансового кредиту під заставу № DP -5.104287/2 від 19.02.2024 року, в якому вказано ПІБ позичальника, а саме, ОСОБА_3 ;
-договором фінансового кредиту під заставу № DP -5.104287/2 від 19.02.2024 року, позичальник - ОСОБА_3 , тип товару мобільний телефон «Motorola», модель е40;
-протоколом зняття показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису від 27.02.2024 року, згідно якого слідчий зняв показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції відеозапису, а саме, відеозаписів з камер відеоспостереження, що розташовані у приміщенні у ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (ПТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який розташований за адресою: АДРЕСА_6 ;
-протоколом перегляду компакт-диска з відеозаписами від 27.02.2024 року, фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто файл з камер відеоспостереження, що розташовані в ломбарді «Онікс» ОСОБА_10 », за адресою: АДРЕСА_6 ;
-CD-R диском з відеозаписом, який було вилучено з камер відеоспостереження, що розташовані в ломбарді «Онікс» ОСОБА_10 », за адресою: АДРЕСА_6 ;
-постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28.02.2024 року, згідно якої речовим доказом визнано мобільний телефон «Motorola», модель е40, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 згідно зберігальної розписки від 20.03.2024 року.
Окрім цього, провина обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч. 4 ст. 185 КК України (кримінальне провадження № 12025042120000291) підтверджується дослідженими по справі письмовими доказами:
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.03.2025 року, згідно якої ОСОБА_7 просить прийняти міри до невстановленої особи, яка таємно шляхом вільного доступу заволоділа мобільним телефоном «MOTOROLA ХТ2159-9 moto e4G», з об`ємом пам`яті на 64 Gb, а також грошовими коштами з його банківської карти, вказаний факт мав місце 16.01.2025 року, в період часу з 16.00 год. до 17.00 год., за адресою: АДРЕСА_3 ;
-квитанцією на придбання мобільного телефону - «MOTOROLA ХТ2159-9 moto e4G» в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;
-випискою з банківської карти потерпілого ОСОБА_7 щодо зняття готівки з 17.01.2025 року по 18.01.2025 року;
-висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/10183-ТВ від 13.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 та фототаблицею, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону «MOTOROLA ХТ2159-9 moto e4G», з об`ємом пам`яті на 64 Gb, придбаного 12.11.2023 року в магазині ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », за адресою: АДРЕСА_7 , станом на 16.01.2025 року могла складати 3250,00 грн.;
-протоколом тимчасового доступу до речей та документів (інформації) від 02.04.2025 року з додатком до нього - CD-R диском, згідно якого слідчий отримав тимчасовий доступ до речей та документів на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 14.03.2025 року, а саме, в АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та вилучив диск CD-R диск;
-протоколом огляду предмету від 03.04.2025 року, а саме, Інформації, яка знаходиться у володінні АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_8 »;
-протоколом огляду місця події від 11.04.2025 року з додатком до нього - CD-R диском, згідно якого в присутності понятих, за участю ОСОБА_3 огляд проводився в приміщенні службового кабінету № 209 ІНФОРМАЦІЯ_9 , за адресою: АДРЕСА_8 . В приміщенні вказаного кабінету присутній чоловік, який одягнений у сірі спортивні штани, кофту чорного кольору, куртку синього кольору та взутий у кросівки чорного кольору. Чоловік представився як ОСОБА_3 , на запитання слідчого чи має він при собі речі, або предмети, які йому не належать, він відповів, що так та добровільно видав мобільний телефон «Motorola», об`ємом пам`яті 4G»;
-постановою про визнання речових доказів від 14.04.2025 року, згідно якої речовим доказом визнано мобільний телефон ««MOTOROLA ХТ2159-9 moto e4G», з об`ємом пам`яті на 64 Gb, який переданий на зберігання до камери схову речових доків ВП № 1ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція порядковий № 238.

Надані суду докази відповідно до вимог ст. 94 КПК України оцінюються з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідно процесуального рішення.
Наведені вище і досліджені судом докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення злочину) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина ОСОБА_3 , в скоєнні кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, правильно кваліфіковано за ч. 4 ст.185 КК України.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. 
Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його повне визнання своєї вини, щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним діянь, які відносяться до тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, неодружений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться, за місцем мешкання характеризується задовільно, встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а також відсутність обставин, що обтяжують його покарання, враховуючи думку потерпілого, який матеріальних претензій до обвинуваченого не має, з цивільним позовом до суду не звертався. 
З урахуванням встановлених обставин справи, та даних, що характеризують особу обвинуваченого, виходячи з загальних засад призначення покарання, законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно відповідати обставинам та характеру скоєного правопорушення, та необхідним і достатнім для виправлення винуватої особи, у зв`язку з чим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі у межах установленою санкцією статті обвинувачення.
Окрім цього, ОСОБА_3 може бути перевихований без ізоляції від суспільства. В порядку передбаченому ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 доцільно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України, оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як ІНФОРМАЦІЯ_10 у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Крім цього, встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком ІНФОРМАЦІЯ_11 від 04.07.2025 року за ч. 1 ст. 164 КК України до громадських робіт строком 100 (сто) годин, покарання не відбув, тобто встановлено, що ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку вчинив інше кримінальне правопорушення.
Проте, призначаючи по даному об`єднаному кримінальному провадженню обвинуваченому ОСОБА_3 покарання із застосуванням на підставі ст. 75 КК звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне не застосовувати ч.4 ст.70 КК України з наступних підстав.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання»  із змінами, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. 
Аналогічна правова позиція щодо призначення покарання за сукупністю злочинів сформульована у висновку постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 01.04.2024 р. (справа № 183/6854/20), а саме, якщо особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, за вироком суду було призначено покарання, яке ухвалено відбувати реально, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших кримінальних правопорушеннях, за які за новим вироком особі призначається покарання із застосуванням на підставі ст. 75 КК звільнення від відбування покарання з випробуванням, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання не застосовуються і кожний вирок - попередній, за яким особа має відбувати покарання реально, та новий, за яким її звільнено від відбування покарання з випробуванням, виконуються самостійно.
У зв`язку з чим, вирок ІНФОРМАЦІЯ_11 від 04.07.2025 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України до громадських робіт строком 100 (сто) годин необхідно виконувати самостійно. 
Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході судового розгляду відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обирався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з 22.05.2025 по 07.11.2025 року. З 07.11.2025 року цілодобовий домашній арешт змінено на домашній арешт у певний період доби, строк дії якого сплинув. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. 
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу № 784 від 27.02.2024 року, витрати на яку складають 200 грн.; судову товарознавчу експертизу № СЕ-19/104-25/10183-ТВ від 13.03.2025 року, витрати на яку складають 1591,80 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів буде вирішено при ухваленні судового рішення у виділеному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок ІНФОРМАЦІЯ_11 від 04.07.2025 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України до громадських робіт строком 100 (сто) годин - виконувати самостійно. 
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 200 грн. (двісті гривень), витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № 784 від 27.02.2024 року; 1591,80 грн. (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна гривня 80 копійок), витрати на проведення судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/104-25/10183-ТВ від 13.03.2025 року. 
Речові докази:
-мобільний телефон «Motorola», модель е40, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 згідно зберігальної розписки від 20.03.2024 року - вважати повернутим потерпілому за належністю;
-мобільний телефон ««MOTOROLA ХТ2159-9 moto e4G», з об`ємом пам`яті на 64 Gb, який переданий на зберігання до камери схову речових доків ВП № 1ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція порядковий № 238 - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра. 

Суддя: ОСОБА_1