ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Миколаїв Справа № 915/1114/25 

Господарський суд Миколаївської області у складі:
судді Л.М. Ільєвої 
при секретарі судового засідання І.С. Степановій

за участю представників:
від позивача - не з`явився,
від відповідача - не з`явився,
від третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дружба народів 29", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 , про стягнення 15694,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дружба народів 29" про стягнення страхового відшкодування за завдані збитки в розмірі 15694,00 грн., обґрунтовуючи свою позицію наступним.
08.11.2021 року між Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір комплексного добровільного страхування майна та відповідальності його власників перед третіми особами за програмою «Квартира. Будинок. Дача.» №FНС.071316 (далі - договір), предметом якого були майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим за цим договором майном та понесення додаткових витрат при настанні страхового випадку. У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування.
Так, позивач вказує, що 02.01.2022 ОСББ "Дружба народів 29" складено акт про причини затоплення житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , згідно з яким відбулося затоплення в зв`язку з дефектом труб між перекриттям кв. НОМЕР_2 та кв. НОМЕР_3 , причина події: "дефект труби гарячої води між перекриттями поверхів шостого та сього (кв. НОМЕР_1 )" (згідно акту огляду місця події час 16:00 від 02.01.2022, справа № 544796). 
Згодом, як зазначає позивач, 05.01.2022 року страхувальник (потерпілий) звернувся до страховика ПрАТ «СК «ПЗУ України» із заявою про виплату страхового відшкодування (квартира застрахованого по договору майнового страхування), справа № 544796.
Так, відповідно до звіту № 10/0222 від 06.02.2022 р. про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартість майнового збитку оздоблення становить 12140,00 грн. без ПДВ та вартість майнового збитку конструктивних елементів - 5554,00 грн. без ПДВ, загальна сума завданої шкоди - 17694,00 грн. без ПДВ. Водночас, умовами договору передбачено застосування безумовної франшизи в розмірі 2000,00 грн. (п. 10.2 договору). Відтак, за розрахунком страхового відшкодування сума страхового відшкодування становить 15694,00 грн. (17694,00 грн. (загальна сума шкоди) - 2000,00 грн. франшиза).
Як вказує позивач, ПрАТ «СК «ПЗУ України» визнала вказану подію страховим випадком, відповідно до чого здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 15694,00 грн., що підтверджується страховим актом № 78689 від 10.02.2022 та платіжною інструкцією в національній валюті № 916 від 14.02.2022. 
Як стверджує позивач, з метою врегулювання даного випадку в досудовому порядку до відповідача було направлено досудову вимогу № 78689/РК від 21.10.2024 р. з проханням у найкоротший термін, але не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання вимоги відшкодувати завдані збитки у розмірі 15694,00 грн. на вказані банківські реквізити ПрАТ СК "ПЗУ Україна".
Щодо заявлення вимог до відповідача позивач посилається на те, що ОСББ «Дружба народів 29», діючи як балансоутримувач та управитель багатоквартирного будинку, неналежним чином не виконало свої обов`язки з технічного утримання спільного майна (трубопровідної системи), що призвело до затоплення квартири.
Так, позивач з посиланням на положення ст. 1, 20, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначає, що саме у зв`язку з неналежним виконанням ОСББ «Дружба народів 29» своїх обов`язків як балансоутримувача та заподіяною шкодою є причинно-наслідковий зв`язок, а тому завдана майнова шкода майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно до ст. 1166 ЦК України.
Крім того, позивач на підставі приписів ст. 1, 27, 59, 108 Закону України «Про страхування», ст. 993, 1166 ЦК України зазначає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача в порядку суброгації, оскільки ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило страхову виплату в межах договору страхування 
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 р. вказану позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (вх. №10856/25 від 23.07.2025 р.) залишено без руху, оскільки заявником в порушення вимог ч. 1 ст. 164 ГПК України не надано належних доказів направлення відповідачу копії позовної заяви і всіх доданих до неї документів. При цьому вказаною ухвалою суду позивачу встановлено 10-денний строк для усунення виявлених недоліків при поданні позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
05.08.2025 р. від представника позивача - Афанасьєва С.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 11362/25), згідно з якою позивач надав до матеріалів справи копію поштової накладної № 0215607562012 від 03.08.2025 р. та опису вкладення до поштового відправлення № 0215607562012 про направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з переліком додатків.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.08.2025 р. вказану позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1114/25, розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 15.09.2025 р. о 15:30.
15.09.2025 р. від представника позивача - Афанасьєва С.В. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява (вх. № 13072/25), згідно з якою позивач просить розглянути справу за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами. Також позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2025 до участі у справі № 915/1114/25 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 , при цьому розгляд справи відкладено на 13 жовтня 2025 року о 15:30.
26.09.2025 від представника позивача - Афанасьєва С.В. на адресу господарського суду надійшла клопотання (вх. №13741/25) про долучення доказів на виконання ухвали суду від 15.09.2025, разом з яким позивачем подано до суду докази направлення копії позовної заяви на адресу третьої особи, а також копії акту про затоплення від 02.01.2022, свідоцтва про право власності на житло та технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1.
01.10.2025 р. від представника позивача - Афанасьєва Л.П. до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 13911/25), в якій заявник просить надати можливість участі представнику позивача - Афанасьєвій Лілії Петрівні в судовому засіданні у справі № 915/1114/25, яке призначено на 13.10.2025 о 15:30, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою свого електронного кабінету. 
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2025 у справі № 915/1114/25 в задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про участь представника у судовому засіданні по справі № 915/1114/25, що призначене на 13.10.2025 о 15:30, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ) відмовлено.
У судовому засіданні 13.10.2025 судом встановлено необхідність надання позивачем оригіналів доданих до позовної заяви документів щодо страхового випадку (договір, акти, заяву) для огляду в засіданні суду на підставі ч. 6 ст. 91 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 13.10.2025 р. у справі № 915/1114/25 розгляд справи відкладено на 10 листопада 2025 року о 16:30 (з урахуванням виправлень, внесених згідно з ухвалою суду від 14.10.2025 р.); постановлено розгляд справи здійснити у розумний строк, понад встановлений ГПК України; явку відповідача та третьої особи в судове засідання визнано обов`язковою; зобов`язано позивача надати до суду оригінали доданих до позовної заяви документів щодо страхового випадку (договору, актів, заяви); постановлено повідомити відповідача та третю особу про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.
В судове засідання, призначене на 10.11.2025, представники сторін та третьої особи не з`явились.
Позивач повідомлений належним чином, ухвала суду від 13.10.2025 про відкладення розгляду справи та ухвала про виправлення описки в даті засідання були доставлені позивачу до наявного електронного кабінету 15.10.2025, про що свідчать довідки про доставку документа в кабінет електронного суду. При цьому позивачем не були надані на вимогу суду оригінали доданих до позовної заяви документів щодо страхового випадку (договору, актів, заяви).
Відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дружба народів 29" відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також у судові засідання не з`явився, явку повноважного представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за адресою місця реєстрації, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, надіслані судом копії ухвал суду про відкриття провадження у справі від 15.08.2025 та ухвал про відкладення розгляду справи були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, що містяться в матеріалах справи, з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".
За змістом п. 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), у разі неможливості вручення адресатам (одержувачам) поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом строку, що встановлюється оператором поштового зв`язку, відправлення EMS - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка або реєстрованого поштового відправлення з позначкою Адміністративна послуга такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення.
В п. 82 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". 
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.
Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 29.03.2021 р. у справі № 910/1487/20).
Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.
Суд зауважує, що, виходячи зі змісту диспозитивних положень пунктів 1-5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення може бути не лише день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (тобто день фактичного отримання рішення), а й день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.07.2024 у справі № 903/237/23).
Також згідно з ч. 4 ст. 122 ГПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, зазначені в частині першій статті 121 цього Кодексу.
З огляду на вказане та з урахуванням повернення до суду без вручення ухвал суду про відкриття провадження у справі та про відкладення розгляду справи, господарським судом відповідач також викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що свідчать наявні в матеріалах справи оголошення.
Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі. Наразі слід зазначити, що судом вжито всі можливі заходи щодо своєчасного повідомлення відповідача про розгляд даної справи і забезпечення реалізації ним своїх прав у відповідності до норм Господарського процесуального кодексу України. 
На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.
З огляду на ненадання відповідачем відзиву на позов, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Третя особа не скористалась наданим ст. 168 ГПК України правом на подання письмових пояснень щодо позову або відзиву.
Крім того, в ч. 6 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
Так, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 відповідно до положень ст. 120 ГПК України повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи телефонограмами від 13.10.2025, від 21.10.2025, згідно з якими ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.
Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо належного повідомлення сторін і третьої особи про судовий розгляд даної справи, суд наділений правом розглядати справу без участі учасників справи.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, квартира загальною площею 114,4 кв.м за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , частка кожного із співвласників становить частки на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.03.2005 р., копію якого позивачем надано до позову. При цьому вказане підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №35171063 від 15.08.2012 р. 
Крім того, відповідно до наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту на квартиру, вказана квартира АДРЕСА_4 .
08.11.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до страховика ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою на добровільне страхування за страховим продуктом «Квартира. Будинок. Дача».
В подальшому, 08.11.2021 між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (страхових) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір комплексного добровільного страхування майна та відповідальності його власників перед третіми особами (програма «Квартира. Будинок. Дача» №FНС.071316, відповідно до п. 4 якого предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані із: володінням користуванням та розпорядженням застрахованим за цим договором майном та понесенням додаткових витрат при настанні страхового випадку; відшкодуванням, відповідно до чинного законодавства України, страхувальником, заподіяної ним під час користування та/або проживання у квартирі / житловому будинку, шкоди життю, здоров`ю, та/або майну третіх осіб.
Згідно з п. 5, 6 договору строк дії договору з 00 годин 00 хвилин 15.11.2021 р. до 24 години 00 хвилин 14.11.2022 р. Місце страхування: АДРЕСА_5 .
Відповідно до п. 8 договору страхові випадки: в частині страхування майна, страховим випадком є факт понесення збитків внаслідок пошкодження, знищення чи втрати застрахованого майна внаслідок подій (страхових хмизків) в рамках обраної опції.
Відповідно до переліку майна, що передається на страхування від 08.11.2021 р., страхувальником передано на страхування внутрішнє оздоблення, основні конструкції та рухоме домашнє майно загальною вартістю 600000,00 грн.
Договір підписано сторонами та скріплено печаткою страховика. До суду не подано доказів розірвання договору або визнання його недійсним.
За приписами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 979 ЦК України визначено, що договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.
Закон України "Про страхування" регулює відносини у сфері страхування, визначає загальні правові засади здійснення діяльності із страхування, надання посередницьких послуг і спрямований на посилення захисту прав та законних інтересів клієнтів, у тому числі споживачів, шляхом встановлення вимог до системи управління, платоспроможності страховиків, філій страховиків-нерезидентів на території України та розкриття ними інформації, встановлює вимоги до порядку укладання, обслуговування та виконання договорів страхування та перестрахування, врегульовує питання інформаційного забезпечення договорів страхування та перестрахування і дій, що передують їх укладанню, а також державне регулювання та нагляд у сфері страхування.
За приписами п. 50, 59. 69, ст. 1 Закону України "Про страхування" в Законі терміни вживаються у такому значенні:
страхова виплата (страхове відшкодування) - грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства;
страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства;
страхування - правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 89 Закону України «Про страхування» страхування здійснюється на підставі договору страхування, який укладається відповідно до загальних умов страхового продукту, якщо інше не визначено законодавством України.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про страхування» Договір страхування укладається виключно в письмовій формі з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, встановлених до письмової форми правочину, та оформляється у паперовій формі або у формі електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", або в порядку, передбаченому законодавством про електронну комерцію.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 89 Закону України «Про страхування» об`єктом страхування можуть бути: 1) життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; 2) майно на праві володіння, користування і розпорядження майном та/або можливі збитки чи витрати; 3) відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. 
Договором страхування визначаються конкретний об`єкт страхування, з яким пов`язані страхові інтереси страхувальника (іншої особи, визначеної у договорі страхування), та страхові ризики, що пов`язані з цим об`єктом страхування та підлягають страхуванню за цим договором страхування.
Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Частинами 1-4 ст. 102 Закону України «Про страхування» передбачено, що договором страхування визначається перелік документів, що підтверджують факт та обставини настання страхового випадку і розмір заподіяної шкоди (збитку), а також форма, спосіб та порядок подання таких документів, якщо інше не передбачено законодавством України.
Обов`язок підтвердження факту настання події, яка може бути визнана страховим випадком за договором страхування, покладається на страхувальника або іншу особу, визначену договором страхування.
У разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страховик зобов`язаний встановити факт, причини та обставини такої події та прийняти з урахуванням умов договору страхування рішення про визнання або невизнання випадку страховим.
Здійснення страхової виплати проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених договором страхування) і рішення страховика про визнання випадку страховим та здійснення страхової виплати (страхового акта).
У разі визнання випадку страховим страховик здійснює страхову виплату страхувальнику (іншій особі, визначеній договором страхування або законодавством) відповідно до умов договору страхування або законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, 02.01.2022 відбулося затоплення квартири АДРЕСА_1, про що спеціалістом компанії ОСОБА_5 та страхувальником ОСОБА_1 складено акт від 02.01.2022 р. час 16:00 огляду місця події.
Так, відповідно до наявної в матеріалах справи копії акту огляду місця події від 02.01.2022 р. подія настала 02.01.2022 р., причиною зазначено: дефект труби гарячої води між перекриттям поверхів шостого та сьомого поверхів; в результаті огляду виявлено наступні пошкодження: обвислі з водою натяжні стелі, пошкоджено гіпсокартонна конструкція, частина світильників, двірне полотно, двері.
Також 02.01.2022 комісією у складі слюсаря-сантехніка ТОВ «Солвол-Ліфт», керівника ОСББ та в присутності представників квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_3 було складено акт про затоплення від 02.01.2022 р., у якому зафіксовано, що 04.01.2022 в перший робочий день був розкрито короб в кв. НОМЕР_2 та НОМЕР_3 та виявлено, що протікання відбувається через дефект труби між перекриттям кв. НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . Крім того, в акті зазначено, що в кв. НОМЕР_1 зіпсовано натяжна стеля, гіпсокартонні конструкції, частина світильників, двірне полотно, двері. Разом з цим, як зазначено в акті, станом на 12:00 06.01 експертна оцінка збитків не проводилась.
05.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про настання збитку від 05.01.2022 (справа №544796), якою страхувальник повідомив, що 02.01.2022 за адресою АДРЕСА_1 відбулася подія внаслідок дефекту між перекриттям поверхів кв. НОМЕР_2 , а саме свищ в трубі гарячої води між 6 та 7 поверхом, внаслідок чого відбулося затоплення ванної кімнати та пошкоджено натяжні стелі, гіпсокартонні конструкції, частина світильників, двірне полотно, двері.
Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості майнового збитку, завданого власнику майна, яке зазнало пошкоджень і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що виконаний ТОВ «Ай Експерт» на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» від 06.02.2022 №10/0222, вартість майнового збитку на дату оцінки 02.01.2022 становить: за оздоблення 14568,00 грн. з ПДВ та 12140,00 грн. без ПДВ; конструктив 6665,00 грн. з ПДВ та 5554,00 грн. без ПДВ.
10.02.2022 позивачем було складено та затверджено страховий акт №78689 від 10.02.2022, відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування становить 15694,00 грн.
В подальшому, 14.02.2022 позивачем перераховано ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15694,00 грн. згідно з платіжною інструкцією №916 від 14.02.2022 з призначенням платежу «страхове відшкодування без ПДВ за договором №FНС.071316 від 08.11.21».
21.10.2024 позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою №78689/РК, згідно з якою позивач просив відповідача відшкодувати понесені ним витрати зі сплати страхового відшкодування у розмірі 15694,00, оскільки пригода (затоплення) відбулося у зв`язку з неналежним виконанням ОСББ «Дружба Народів 29» своїх обов`язків як балансоутримувача. На підтвердження факту направлення вказаної досудової вимоги позивачем подано до суду фіскальний чек АТ «Укрпошта».
Враховуючи те, що страховий випадок стався внаслідок дефекту труби між перекриттям шостого та сьомого поверхів вказаної будівлі, позивач вважає, що саме ОСББ "Дружби Народів 29" як управитель несе відповідальність за заподіяні збитки, оскільки залиття сталося внаслідок недотримання відповідачем як управителем багатоквартирного будинку, покладеного на нього обов`язку з належного утримання будинку.
З огляду на викладене та враховуючи виплату позивачем страхового відшкодування третій особі, позивач стверджує, що у відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ "СК «ПЗУ Україна" щодо відшкодування збитків у розмірі 15694,00 грн. в порядку суброгації.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Одними із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно зі ст. 108 Закону України «Про страхування» страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
За таких обставин, до предмету доказування входить доведення позивачем обставин набуття ним права вимоги саме до відповідача як відповідальної особи за збитки та здійснення виплати позивачем страхового відшкодування страхувальнику.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Верховний Суд у постанові від 10.12.2018 у справі №902/320/17 вказав, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.
Щодо протиправності поведінки (бездіяльності) відповідача суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 6 Закону "Про житлово-комунальні послуги" учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
Як визначено у ст. 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
У п. 1 ч. 4 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" вказано, що управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна).
Таким чином, враховуючи вищезазначені норми законодавства, ОСББ "Дружби Народів 29" як управитель багатоквартирного будинку №29 по вул. Дружби Народів у м. Южноукраїнськ, Миколаївської області має виступати відповідачем у спірних правовідносинах.
Відповідно до приписів Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 (далі - Правила) балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання неподільного та загального майна; управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.
Пунктом 2 Правил передбачено, що технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.
Відповідно до абз. 2 п. 2.3.6. Правил у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт (додаток 4).
У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.
В акті мають бути зазначені такі відомості:1) дата складання акту (число, місяць, рік); 2) прізвища, ініціали та посади членів комісії; 3) прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; 4) прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; 4) адреса квартири, поверх, форма власності; 5) характер залиття та його причини; 6) завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених унаслідок залиття речей та їхня орієнтовна вартість); 7) висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Таким чином, складаючи акт про залиття, комісія повинна не тільки забезпечити присутність осіб, визначених у зазначених Правилах, але і вказати всю вищевказану необхідну інформацію.
Як вбачається з матеріалів справи, доказами наявності вини відповідача, на які посилається позивач, є акт від 02.01.2022 про обстеження місця події та акт від 02.01.2022 про затоплення.
Господарський суд звертає увагу, що вказані акти не містять інформації щодо причин здійснення залиття, не визначено орієнтовну вартість пошкодженого майна, відсутні висновки і рекомендації комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Також у них відсутня інформація про неналежне утримання ОСББ внутрішньобудинкових систем. 
Отже, суд вважає, що акти від 02.01.2022 складені з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, а тому вони не можуть бути прийняті судом до уваги як допустимі, достовірні та достатні докази, оскільки не містять належних доказів про неправомірні дії щодо залиття квартири відповідачем.
Господарський суд зазначає, що вищезазначений акт може підтверджувати факт залиття приміщення, проте не є належним доказом в підтвердження наявності вини відповідача у залитті зазначеного приміщення. Зокрема, вищезазначений акт про залиття не містить жодної конкретизації події, внаслідок якої сталося залиття, як конкретних обставин щодо порушення саме відповідачем своїх зобов`язань, як і наявності дій відповідача або ж бездіяльності, внаслідок яких відбулось залиття квартири. При цьому господарський суд враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду, зокрема, від 26.09.2018 у справі №569/14230/15-ц, від 21.02.2018 у справі №2-1974/11, від 22.05.2019 у справі №640/8205/17, від 18.12.2019 у справі №711/7670/16-ц, в яких неодноразово зазначалося, що акт, який не відповідає вимогам, викладеним у Правилах, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.
Будь-яких інших доказів на підтвердження вини відповідача позивачем до матеріалів справи не надано.
Також матеріали справи не містять доказів, які б вказували з яких причин та з чиєї вини відбулося засмічення каналізаційного стояку. При цьому слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що третя особа зверталась до відповідача з приводу неналежного виконання відповідачем обов`язків балансоутримувача.
Відтак, у справі відсутні належні та допустимі докази неправомірності дій/бездіяльності ОСББ, які призвели до затоплення квартири за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ вул. Дружби Народів, 29 кв. НОМЕР_1, та те, що завдана шкода спричинена неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків як балансоутримувача.
З урахуванням наведеного, господарський суд вважає, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями/бездіяльністю відповідача та шкодою.
Враховуючи відсутність у спірному випадку наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення з боку відповідача, відповідно суд вважає недоведеним з боку позивача факт наявності складу цивільного правопорушення як підставу для покладення на відповідача зобов`язання з відшкодування завданих збитків. 
Таким чином, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обов`язку з відшкодування сплаченої позивачем на користь третьої особи суми збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири.
Разом з тим, суд зауважує, що при наданні оцінки всім доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності та обставини справи, господарський суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" необґрунтовані, не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
З огляду на те, що у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню відповідачем, а відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40; код ЄДРПОУ 20782312) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дружба народів 29" (55002, Миколаївська область, м. Південноукраїнськ, вул. Дружби Народів, 29; код ЄДРПОУ 40465275) про стягнення 15694,00 грн. відмовити.
2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 31.12.2025 року, з урахуванням умов воєнного стану та навантаженості, а також перебуванням судді Ільєвої Л.М. у відпустці у період з 18.12.2025 по 24.12.2025 року.

Суддя Л.М. Ільєва