ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7419/25 Справа № 203/4879/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 32 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Красвітної Т.П.,
при секретарі - Сахарові Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року у складі судді Городецького Д.І.
у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2024 року АТ "ПУМБ" звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 03 грудня 2020 року між АТ "ПУМБ" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 20117560780, за умова якого останній видано кредитну картку з кредитним лімітом у розмірі 3000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 50119,14 грн.
Проте, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 01 липня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 97904,29 грн., з яких: заборгованість за кредитом 50119,14 грн.; заборгованість по процентам 47785,15 грн.
Оскільки відповідач не виконує належним чином своїх зобов`язань, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 97904,29 грн. 
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року позов АТ "ПУМБ" задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 20117560780 від 03 грудня 2020 року, яка складається із: заборгованості за кредитом – 50119,14 грн.; заборгованості по процентам – 47785,15 грн., а всього – 97904,29 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом, оскільки фактично отримані та використані останньою кошти за кредитним договором в добровільному порядку не повернуті. 
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення суду в частині стягнення заборгованості по процентам скасувати, а в частині заборгованості за тілом кредиту змінити зменшивши його розмір до 26064,85 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що було ухвалено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи. Вказує, що не заперечує самого факту укладення кредитного договору та отримання від останнього грошових коштів, проте, вважає нараховану заборгованість по процентам безпідставною, а за тілом кредиту необґрунтованою, оскільки частина боргу сплачена під час судового розгляду, на що суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про задоволення позову. Крім того, під час судового розгляду вона була безпідставно обмежена у можливості ознайомлення з матеріалами позову, чим фактично позбавлена права на захист. Вказує, що суд першої інстанції порушив принципи справедливості та засади верховенства права, оскільки не надав належної оцінки обставинам її тяжкого матеріального становища, які були викладені у відзиві на позов.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 підписала заяву на приєднання до договору про комплексне банківського обслуговування фізичних осіб №20117560780, та своїм підписом підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення такого договору, яка розміщена на сайті банку, в повному обсязі з урахуванням умов надання послуг, як обраних безпосередньо при акцептуванні ДКБО.
За умовами договору АТ «ПУМБ» відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок у гривнях та надає кредитну картку № НОМЕР_1 із встановленим кредитним лімітом 3000,00 грн., стандартна процентна ставка складає 47,88%, реальна річна процентна ставка - 47,88%. Договором передбачено, що у випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом, застосовується процентна ставка на суму основного боргу у розмірі 62% річних. Строк дії кредитного ліміту – 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. Зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на той самий строк у разі, якщо відсутні заперечення будь-якої із сторін, або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО.
Також ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, яким визначені основні умови кредитування.
Окрім того, розмір кредитного ліміту банком було збільшено до 50119,14 грн., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту.
Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в обумовленому розмірі, що підтверджується випискою по особовому рахунку, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала кредитні кошти та користувалася ними, однак своєчасно банку їх не повертала, в зв`язку з чим станом на 01 липня 2024 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 97904,29 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом – 50119,14 грн.; заборгованість по процентам – 47785,15 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості банку та випискою по особовому рахунку.
02 липня 2024 року за вих. № КНО-44.2.2/382 банком на адресу відповідача було направлено письмову вимогу (повідомлення) про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність її сплати, попереджено про наслідки невиконання цієї вимоги, проте ОСОБА_1 дану вимогу не виконано, наявна заборгованість за кредитним договором на вимогу банку не сплачена.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З виписки за особовим рахунком ОСОБА_1 вбачається, що остання користувалася кредитними коштами шляхом отримання готівки, розраховувалася ними, а також здійснювала повернення кредитних коштів банку, що свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувалася ними з частковим поверненням, що не спростовано боржником.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ПУМБ» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
З урахуванням вищезазначеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, оскільки фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку не повернуті, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, що свідчить про порушення прав банку та наявність підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги про ненадання доказів укладання кредитного договору на тих умовах, які вказує банк у позові, узгодження нарахування процентів та збільшення кредитного ліміту, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідач користувалася кредитними коштами, у тому числі після збільшення кредитного ліміту, вносила та отримувала готівкові кошти, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача та є належним та допустимим доказом у справі. Разом з цим, підписавши заяву на приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 03 грудня 2020 року, ОСОБА_1 беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»:pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку). 
Таким чином сторонами було погоджено всі істотні умови кредитування й щодо розміру процентів за користування кредитними коштами.
Посилання скаржника на те, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на той факт, що частина боргу була сплачена, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки факт отримання кредитних коштів та користування ними скаржником не заперечувався ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції, доказів на погашення заборгованості не надано.
Аргументи апеляційної скарги про те, що під час судового розгляду справи відповідач була безпідставно обмежена у можливості ознайомлення з матеріалами справи, чим фактично позбавлена права на захист, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме, наданими додатковими пояснення у справі (а.с. 60-79; 81-92), що підтверджує обізнаність скаржника про розгляд даної справи та спростовує вказані аргументи апеляційної скарги.
Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно статті 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 17 грудня 2025 року.
Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна