МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2026 р.  	№ 400/8499/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, 	

про	зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – Позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі по тексту – Відповідач) з вимогами про:
- зобов`язання призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 10.07.2025 з урахуванням до загального стажу державної служби періоду роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;
- зобов`язання врахувати довідки від 07.07.2025 № 23 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); № 24 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) видані Виконавчим Комітетом Миколаївської міської ради.
В обґрунтування позовних вимог Позивачка зазначає, що Відповідач протиправно відмовив їй у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з підстав відсутності стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, але Відповідач не врахував, що на призначення пенсії за Законом України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, віднесених до категорій посад державних службовців, можуть розраховувати такі категорії осіб, які на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» мали не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, актами Кабінету Міністрів України.
Ухвалою суду від 12.08.2025 року відкрито провадження по справі та визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 263 КАС України.
19.08.2025 р. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Відповідач, зокрема, зазначив, що до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, які дають право на призначення пенсії державного службовця складає, відповідно до трудової книжки Позивачки НОМЕР_1 від 01.08.1983 року, 26 днів (з 21.06.2001 по 16.07.2001). А отже, право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №889 у Позивача, відсутнє.
Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Миколаївській області та з 27.04.2024 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ГУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
10.07.2025 року Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.
Листом від 24.07.2025 року № 10993-9893/К-02/8-1400/25 Відповідач повідомив Позивачку про те, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1983 ОСОБА_1 з 21.06.2001 по 16.07.2001 (26 днів) працювала на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ, що підтверджується записами про прийняття Присяги державного службовця та про встановлення за займаною посадою відповідних рангів державного службовця. З 17.07.2001 Позивачка прийняла Присягу посадової особи місцевого самоврядування з присвоєнням 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування. Отже, період роботи з 17.07.2001 на посадах особи місцевого самоврядування не відноситься до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.
Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з урахуванням до загального стажу державної служби періоду роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, протиправною, Позивачка звернулася до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом України «Про державну службу» №3723-XII.
Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01 травня 2016 року правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін.
Зокрема, відповідно ст. 90 Закону України «Про державну службу» №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з тим, відповідно до п.10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За приписами пункту 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш, як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Разом з тим, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. п. 10, 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VIII та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ вік та страховий стаж.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у зразковій справі №822/524/18 та у постановах від 26 червня 2018 року у справі №676/4235/17, від 10 квітня 2019 року у справі №607/2474/17.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивачка отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ГУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатами розгляду заяви Позивачки про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», Відповідач відмовив у переведенні на інший вид пенсії, вказуючи на те, що стаж роботи Позивачки в органах місцевого самоврядування не може бути зараховано до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Отже, спірним в розглядуваній справі є питання зарахування до стажу державної служби періоду перебування особи на державній службі в органах місцевого самоврядування.
Пунктом 4 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIIІ визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Приписами ст. ст. 2, 3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-III (далі – Закон №2493-III) визначено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.
Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.
Відповідно ч.7 ст. 21 Закону №2493-III, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.
Згідно з п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 229 (далі – Порядок №229), стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до п. 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII.
У свою чергу, відповідно до п. 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу», стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Таким чином, належить керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 (далі – Порядок №283).
Статтею 14 Закону №2493-III встановлено класифікацію посад в органах місцевого самоврядування 7 категорій посад.
Віднесення інших посад органів місцевого самоврядування, не зазначених у цій статті, до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням керівників відповідних органів місцевого самоврядування.
Абз. 13 п. 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Верховний Суд у постанові від 10 травня 2018 року у справі №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Закону України «Про державну службу» №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно ст. 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIII та п. 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зараховується до стажу державної служби.
Згідно даних трудової книжки Позивачки серії НОМЕР_2 від 01.08.1983 р.:
- 21.06.2001 Позивачка призначена на посаду спеціаліста 1-ї категорії загального відділу Виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Прийнято Присягу державного службовця. Присвоєно 13 рангу державного службовця;
- 23.07.2001 – переведена на посаду спеціаліста 1-ї категорії загального відділу;
- 17.07.2001 – прийнято Присягу посадової особи місцевого самоврядування;
- 17.08.2001 – присвоєно 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 01.03.2003 – призначена на посаду головного спеціаліста загального відділу;
- 01.07.2003 – присвоєно черговий 12 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 01.07.2005 – присвоєно черговий 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 31.08.2006 – звільнена переведенням відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 01.09.2006 – призначена на посаду головного спеціаліста Головного управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради;
- 26.01.2007 – звільнена переведенням згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України;
- 29.01.2007 – призначена переведенням на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу земельних відносин управління земельних ресурсів виконавчого комітету Миколаївської міської ради;
- 07.10.2010 – переведена на посаду головного спеціаліста відділу земельних відносин управління земельних ресурсів виконавчого комітету Миколаївської міської ради;
- 07.10.2010 залишено черговий 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування;
- 08.07.2024 – звільнено переведенням до відділу з національно-патріотичного виховання управління у справах ветеранів війни;
- 09.07.2024 – призначена переведенням на посаду головного спеціаліста відділу з національно-патріотичного виховання управління у справах ветеранів війни Миколаївської міської ради;
- 09.07.2024 – збережено 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування.
З огляду на наведене, оскільки час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби, тому правові підстави для неврахування до стажу державної служби періодів роботи Позивачки з 21.06.2001 року по 09.07.2024 року відсутні.
Таким чином, приймаючи рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з незарахуванням до стажу державної служби періодів роботи Позивачки в органах місцевого самоврядування, Відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області врахувати довідки від 07.07.2025 № 23 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); № 24 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) видані Виконавчим Комітетом Миколаївської міської ради, суд зазначає таке.
10.07.2025 Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII.
Листом від 24.07.2025 року № 10993-9893/К-02/8-1400/25 Відповідач повідомив Позивачку про те, що у неї відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 889-VIII.
Тобто, у справі, яка розглядається, спір виник щодо права позивачки на пенсію державного службовця, оскільки територіальний орган Пенсійного фонду України не визнав цього права за ОСОБА_1 .
При цьому, питання щодо врахування довідок про заробітну плату органом ПФУ не вирішувалося.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2023 року у справі №560/8328/22, вимоги позивача зобов`язати обрахувати пенсію за віком з урахуванням заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є передчасними, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахований суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України, а отже така вимога спрямована на майбутнє, через що не підлягає задоволенню з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.
Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги про зобов`язання Відповідача врахувати довідки від 07.07.2025 № 23 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); № 24 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) видані Виконавчим Комітетом Миколаївської міської ради, задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позову.
Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач надав квитанцію про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн, відтак стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача підлягає 605,60 грн.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області – задовольнити частково.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) пенсію за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з 10.07.2025 з урахуванням до загального стажу державної служби періоду роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ідентифікаційний код 13844159) судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн. 60 коп.) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 19.01.2026 р.

Суддя Н. В. Лісовська