ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Львів
07 січня 2026 року	справа № 640/3040/21	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Консорціума "Військово-будівельна індустрія" до Головного управління Державної податкової служби в місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
У С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Консорціум "Військово-будівельна індустрія" із позовом до Головного управління Державної податкової служби в місті Києві, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0857140411 від 05.10.2020 яким, відповідно до акту №24439/26-15-04-11-13 від 13.07.2019 встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного п. 57.1 ст. 57, ст. 203 Податкового кодексу України та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку понад на 1048, 1023, 999, 999, 996, 992, 969, 968 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 279998, 30 грн зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 55 999, 66 гр. за платежем податок на додану вартість.
- стягнути з Відповідача на користь Позивача суми витрат на сплату судового збору у розмірі 2270, 00 грн, а також суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 850,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у оспорюваному податковому повідомленні-рішенні зазначено про те, що його винесено на підставі акту № 24439/26-15-04-11-13 від 13.07.2019.
Проте податковим органом не було надіслано (вручено) Консорціуму «ВБІ» зазначений акт перевірки, чим було порушено законні права та інтереси останнього, оскільки вказані норми ПКУ передбачають, що, у разі незгоди платника податків з результатами перевірки, останній має право подати свої заперечення до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, тобто до ГУ ДПС у м. Києві.
Поміж цим, як зазначено в розрахунку штрафних санкцій до спірного ППР заборгованість по податку на додану вартість виникла за прострочення оплати самостійно нарахованого податку на додану вартість на підставі податкових декларацій з податку на додану вартість від 20.04.2017 р. за березень 2017 р. на суму 74411,00 грн.; від 19.07.2017 р. за червень 2017 р. на суму 72746,00 грн.; від 18.08.2017 р. за липень 2017 р. на суму 59539,00 грн.; від 20.09.2017 р. за серпень 2017 р. на суму 101259,00 грн; від 19.10.2017 р. за вересень 2017 р. на суму 70628,00 грн.
Проте, податковим органом не враховані оплати на суму: 25000,00 грн. згідно платіжного доручення № 225 від 05.07.2017 р.; 15000,00 грн. згідно платіжного доручення № 258 від 12.07.2017 р.; 3000,00 грн. згідно платіжного доручення № 271 від 14.07.2017 р.; 25000,00 грн. згідно платіжного доручення № 296 від 20.07.2017 р.; 19000,00 грн. згідно платіжного доручення № 370 від 15.08.2017 р.; 30000,00 грн. згідно платіжного доручення № 382 від 17.08.2017 р.; 7000,00 грн. згідно платіжного доручення № 421 від 22.08.2017 р.; 20000,00 грн. згідно платіжного доручення № 423 від 28.08.2017 р.; 3000,00 грн. згідно платіжного доручення № 427 від 29.08.2017 р.; 2000,00 грн. згідно платіжного доручення № 435 від 30.08.2017 р.; 30000 згідно виписки від 05.09.2017 р.; 10000,00 грн. згідно платіжного доручення № 501 від 08.09.2017 р.; 20000,00 грн. згідно платіжного доручення № 644 від 09.10.2017 р.; 25000,00 грн. згідно платіжного доручення № 658 від 10.10.2017 р., а також не враховано суми коштів списаних з електронного рахунку ПДВ в погашення податкових зобов`язань по ПДВ.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.
13.09.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Зазначає, що ГУ ДПС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, згідно порядку встановленого п.76.3 статті 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами і доповненнями (далі - Податковий кодекс, Кодекс) проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами якої було складено акт від 13.07.2020 року №24439/26-15-04-11-13.
Як свідчать обставини та матеріали справи, Консорціумом «Військово-будівельна індустрія» на порушення вимог п.57,1 ст. 57, ст. 203 Податкового кодексу України, порушено граничні строки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість.
За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 05.10.2020 №0857140411 про застосування штрафу за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 20% у сумі 55999,66 грн.
Станом на 31.12.2019 в інтегрованій картці платника з ПДВ (код бюджетної класифікації 14010100) обліковується заборгованість у розмірі 4 431 536,83 грн.
Відтак, кошти, що сплачував платник на бюджетні рахунки з ПДВ, зараховувались в рахунок погашення боргу з цього податку згідно з черговістю його виникнення, згідно з п. 87.9 ст. 87 Кодексу, що призвело до розрахунку в автоматичному режимі штрафних санкцій.
Позивач в своїй позовній заяви жодним чином не спростовує висновок податкового органу про порушення граничних строків сплати податку на додану вартість, та не наводить жодних доказів та посилань на своєчасність сплати узгодженого грошового зобов`язання.
06.10.2021 позивач подав відповідь на відзив, в якому додатково обґрунтовує підставність позовних вимог.
На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 передано судові справи Львівському окружному адміністративному суду.
За результатом автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Львівського окружного адміністративного суду Кондратюк Ю.С.
Ухвалою судді від 10.02.2025 прийнято до провадження справу № 640/3040/21 та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
Ухвалою судді від 05.01.2026 здійснено заміну відповідача у справі № 640/3040/21 з Головного управління ДПС у м. Києві (ЄДРПОУ 43141267) на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ (ЄДРПОУ 44116011).
З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ГУ ДПС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, згідно порядку встановленого п.76.3 статті 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами і доповненнями проведено камеральну перевірку дотримання позивачем вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету, за результатами якої було складено Акт від 13.07.2020 №24439/26-15-04-11-13 (далі – Акт перевірки).
У Акті перевірки зазначено, що Консорціумом «Військово-будівельна індустрія» на порушення вимог п.57,1 ст. 57, ст. 203 Податкового кодексу України, порушено граничні строки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість.
Відповідно до Акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.10.2020 №0857140411, яким за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного п. 57.1 ст. 57, ст. 203 Податкового кодексу України та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку понад на 1048, 1023, 999, 999, 996, 992, 969, 968 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 279998,30 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 55999, 66 грн. за платежем податок на додану вартість.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду з цим позовом.
Змістом спірних правовідносин є порядок та підстави прийняття податкового повідомлення-рішення за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість.
До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий Кодекс України (далі - ПК України).
Згідно зі ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно із положеннями ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним п. 2, 3 ч. 1 та п. 10 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти.
Відповідно до п. 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.
Статтею 37 ПК України передбачено, що виконання податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
За змістом п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.
Суму податкового зобов`язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов`язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.
Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених п. 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Судом досліджено, що при проведенні камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість, контролюючим органом було встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгоджених сум грошових зобов`язань нарахованих платником самостійно у податкових деклараціях з податку на додану вартість, що призвело до виникнення автоматично розрахованих штрафних (фінансових) санкцій.
Позивач наголошує на тому, що не отримував Акт перевірки, що відхиляється судом, оскільки акт камеральної перевірки від 13.07.2020 №24439/26-15-04-11-13 направлено 22.07.2020 відповідачем платнику податків засобами поштового зв`язку рекомендованим листом та отримано платником 23.07.2020, що підтверджується списком поштових відправлень та трекінгом з сайту Укрпошта (Т. 2, а.с. 15-17), також позивачем 15.10.2020 отримано скероване відповідачем оскаржуване податкове повідомлення-рішення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Т. 2, а.с. 17 зворот).
Суд звертає увагу, що позивач скористався правом на подання скарги до ДПС України на оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яка рішенням ДПС України залишена без задоволення, а ППР – без змін (Т. 1, а.с. 79-82).
Позивач зазначає, що штрафні санкції до нього застосовані поза межами строків давності, тобто податковий орган не мав права застосовувати штрафні санкції за несплату узгоджених податкових зобов`язань після спливу 1095 днів з дня граничного строку подання податкової декларацій з податку на додану вартість.
Так, згідно пункту 102.1. статті 102 ПК України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Отже, вказані норми Податкового кодексу України пов`язують втрату права контролюючого органу для нарахування податкових зобов`язань із закінченням 1095-денного терміну, із настанням однієї із подій: або останнього дня граничного строку подання податкової декларації, або останнього дня граничного строку сплати грошових зобов`язань.
Як встановлено судом, позивачем визначені податкові зобов`язання у поданих ним податкових деклараціях з податку на додану вартість, починаючи з квітня 2017 року по жовтень 2017 року.
Актом перевірки визначені граничні терміни сплати податку на додану вартість на підставі поданих позивачем декларацій, а саме: 30.04.2017, 30.07.2017, 30.08.2017, 30.08.2017, 30.08.2017, 30.09.2017, 30.09.2017, 30.10.2017 (Т. 2, а.с. 14 зворот).
Отже, суд доходить висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.10.2020 в частині сум штрафу у розмірі 42089,31 грн за податковими деклараціями з податку на додану вартість, відповідно до яких граничні терміни сплати податку на додану вартість становили: 30.04.2017, 30.07.2017, 30.08.2017, 30.08.2017, 30.08.2017, 30.09.2017, 30.09.2017, прийняті податковим органом поза межами 1095 днів, крім сум штрафних санкцій у розмірі 13 910, 35 грн за податковою декларацією з податку на додану вартість від 19.10.2017, за якою граничний термін сплати – 30.10.2017, що прийняте в межах 1095 днів.
Суд погоджується з доводами відповідача про те, що станом на 31.12.2019 в інтегрованій картці платника з ПДВ (код бюджетної класифікації 14010100) обліковується заборгованість у розмірі 4 431 536,83 грн, тому кошти, що сплачував позивач на бюджетні рахунки з ПДВ, зараховувались в рахунок погашення боргу з цього податку згідно з черговістю його виникнення, згідно з п. 87.9 ст. 87 ПК України, що призвело до розрахунку в автоматичному режимі штрафних санкцій.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 06.05.2022 у справі № 826/14188/16, наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень (зокрема, помилкового розрахунку суми податкового зобов`язання) вимогам чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства є визнання такого акта частково протиправним, якщо цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оскаржуваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Якщо помилкове нарахування сум податкового зобов`язання відбулося у зв`язку з порушенням нормативних вимог як платником так і контролюючим органом, то податкове повідомлення рішення не може бути визнано протиправним і скасовано у будь-якій частині. У цьому випадку контролюючий орган ще не визначив в установленому порядку дійсний податковий обов`язок зі сплати земельного податку. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість акта індивідуальної дії, що визнається протиправним і скасовується, інше рішення, яке б відповідало закону, а також давати вказівки, що б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи вищезазначене, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.10.2020 в частині сум штрафу у розмірі 42089,31 грн за податковими деклараціями з податку на додану вартість, відповідно до яких граничні терміни сплати податку на додану вартість становили: 30.04.2017, 30.07.2017, 30.08.2017, 30.08.2017, 30.08.2017, 30.09.2017, 30.09.2017, прийняті податковим органом поза межами 1095 днів, а тому податкове повідомлення-рішення № 0857140411 від 05.10.2020 є неправомірним в частині суми штрафу - 42089,31 грн та таким, що підлягає скасуванню в цій сумі, оскільки цю частину судом під час розгляду справи ідентифіковано (виокремлено).
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у цій справі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні рішення діяв всупереч ч.2 ст.2 КАС України, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що призвело до частково безпідставного прийняття податкового повідомлення-рішення.
Таким чином, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення підлягають частковому задоволенню.
За змістом статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На цей момент суд не вирішує питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, оскільки представником позивача подано тільки попередній розрахунок таких витрат та не надано детальний опис наданих адвокатом послуг, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд встановив, що за подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у загальному розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3834 від 20.01.2021 на суму 2270,00 грн (т.1 а.с. 8).
Таким чином, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума судового збору у розмірі 1706,13 грн (2270,00 грн х 75,16% / 100% (пропорція: загальна сума судового збору - 2270,00 грн при ціні позову - 55999,66 грн, що становить 100%; задоволена частина позовних вимог становить 42089,31 грн та складає 75,16% від ціни позову (42089,31 / 55999,66 х 100%)).
Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд,
У Х В А Л И В:
1. Позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 0857140411 від 05.10.2020 в частині суми штрафу в розмірі 42 089,31 гривень (сорок дві тисячі вісімдесят дев`ять гривень 31 коп).
3. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
4. Стягнути на користь Консорціума "Військово-будівельна індустрія" з Головного управління ДПС у м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 1706 (одна тисяча сімсот шість) гривень 13 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Консорціум "Військово-будівельна індустрія" (03151, просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ; ЄДРПОУ 33629043).
Відповідач: Головне управління Державної податкової служби в місті Києві (04116, вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ; ЄДРПОУ 44116011).

Повне рішення суду складено 07.01.2026.

Суддя	Кондратюк Юлія Степанівна