ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
29.01.2026	Справа № 910/10543/25	
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансрейл" від 19 січня 2026 року про ухвалення додаткового рішення в справі № 910/10543/25 за його позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 2 399 613,27 грн,

за участю представників:
позивача: не з`явився;
відповідача: Фартушної В.Л.;
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансрейл" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - Підприємство) заборгованості у розмірі 2 399 693,54 грн, з яких: 2 143 625,90 грн - основний борг, 55 906,12 грн - три проценти річних, 200 161,52 грн - інфляційні втрати, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 30 червня 2010 року № 6256/02. У цьому ж позові Товариство просило залучити до участі в справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 1 вересня 2025 року позов Товариства прийнято до розгляду, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.
27 жовтня 2025 року через систему "Електронний суд" від Товариства надійшла заява від цієї ж дати про зменшення розміру позовних вимог, у якій останнє просило стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 2 399 613,27 грн, з яких: 2 143 545,63 грн - основний борг, 55 906,12 грн - три проценти річних, 200 161,52 грн - інфляційні втрати.
У підготовчому засіданні 20 листопада 2025 року суд постановив протокольні ухвали: про прийняття до розгляду заяви Товариства від 27 жовтня 2025 року про зменшення розміру позовних вимог; про відмову в задоволенні клопотання Товариства про залучення до участі в справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору; про відмову в задоволенні заяви Підприємства від 20 листопада 2025 року про залучення до участі в справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору; про відмову в задоволенні усного клопотання представника відповідача про відкладення засідання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15 січня 2026 року позов Товариства задоволено, стягнуто з Підприємства на користь позивача 2 143 545,63 грн основного боргу, 55 906,12 грн трьох процентів річних, 200 161,52 грн інфляційних втрат та 28 795,36 грн судового збору.
20 січня 2026 року через систему "Електронний суд" від Товариства надійшла заява від 19 січня 2026 року, у якій позивач просив прийняти додаткове рішення у справі № 910/10543/25 та стягнути з Підприємства 22 500,00 грн витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом даної справи. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21 січня 2026 року вказану заяву Товариства призначено до розгляду в судовому засіданні на 29 січня 2026 року.
29 січня 2026 року (до початку призначеного судового засідання) через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява від цієї ж дати, у якій останній заперечував проти задоволення заяви Товариства, оскільки, на думку Підприємства, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та критерію розумності їх розміру. Крім того, позивач не надав належних доказів на підтвердження факту оплати наданих адвокатом послуг. У свою чергу, витрати позивача, сплачені на користь фізичної особи - підприємця Ярославської Оксани Миколаївни, охоплюються витратами позивача на правничу допомогу адвоката Ярославської О. М. за укладеним між нею та Товариством договором про надання правової допомоги. На думку Підприємства, заявлений до стягнення розмір судових витрат на професійну правничу допомогу є очевидно завищеним, не відповідає кількості часу, витраченого адвокатом, у тому числі на складання документів, які не мали характеру необхідних, а також є неспівмірним із заявленою тривалістю судових засідань. Крім того, стягнення з відповідача заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу матиме надмірний фінансовий тягар для Підприємства, яке віднесене до стратегічних підприємств електроенергетичного комплексу, та може призвести до неможливості виконання обов`язку з оплати електричної енергії за "зеленим" тарифом.
У судовому засіданні 29 січня 2026 року представник Підприємства заперечував проти заяви позивача від 19 січня 2026 року, зазначив, що заявлений останнім розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт. З огляду на викладене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні заяви Товариства про розподіл судових витрат, а в разі її задоволення - зменшити розмір витрат на правову допомогу.
Товариство про дату, час і місце розгляду заяви було повідомлено належним чином та у встановленому законом порядку, проте явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило. Разом із цим, 28 січня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від цієї ж дати, у якій останній підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив суд провести засідання без участі його представника.
За положеннями частини 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Статтею 30 цього Закону встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, 1 липня 2025 року між позивачем та адвокатом Ярославською Оксаною Миколаївною (далі - адвокат) було укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого остання за дорученням клієнта зобов`язалось надати Товариству правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених цим правочином, а позивач - прийняти й оплатити надані послуги.
Цей договір підписаний обома сторонами в установленому порядку.
Вичерпний перелік, об`єм і строки надання послуг адвокатом по цьому договору, у тому числі спеціальний предмет послуг та/або спеціальні умови по їх оплаті, вказуються в додатках до цього правочину, які підписуються сторонами (пункт 1.2. договору).
Відповідно до пункту 3.1. вказаного правочину адвокат на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання послуг, вичерпний перелік яких повинен бути зазначений у додатку до договору.
За пунктом 4.3. вказаного правочину клієнт зобов`язаний оплачувати юридичну допомогу (послуги) у відповідності до умов договору.
Вартість послуг адвоката визначається як сума гонорарів за надані послуги та витрат, понесені адвокатом у зв`язку з наданням послуг. Ставки (тарифи) адвоката: вивчення матеріалів справи, правовий висновок, щодо вирішення/врегулювання питання, яке виникло в господарській діяльності Клієнта, - 1 500,00 грн; позовна заява до господарського та адміністративного суду, апеляційна, касаційна скарга до відповідного суду - 10 000,00 грн; відзив, відповідь на відзив, заперечення до відповідного суду - 5 000,00 грн; участь в судовому засіданні в межах міста Рівного та області - 1 000,00 грн; участь у судовому засіданні за межами міста Рівного - 1 000,00 грн + витрати на пальне; участь у судовому засіданні за межами Рівненської області - 1 500,00 грн + витрати на пальне; супровід клієнта при примусовому виконанні рішення в органах виконавчої служби - від 3 000,00 грн (пункт 5.1. договору в редакції додаткової угоди від 1 вересня 2025 року № 1).
Відповідно до пунктів 6.1.-6.3. вказаного правочину акти, які направляються клієнту, мають містити наступну інформацію: дату надання послуги; опис кожної послуги; суму витрат, понесених у зв`язку з наданням послуг. Акти виставляються клієнту, як правило, щомісяця. Якщо протягом певного місяця суми гонорарів за надані послуги й витрат по справі були незначними, адвокат може включити їх в акти за наступні місяці. Акт надсилається клієнту електронною поштою або надаються особисто. Акт вважається підписаним, якщо протягом 5-ти днів з моменту його отримання клієнтом останній не надав письмові аргументовані заперечення на акт. Клієнт погоджується оплачувати акти, які виставляються адвокатом, відразу після їх отримання, але не пізніше 15-ти календарних днів від дати їх отримання, за винятком тих випадків, коли за домовленістю між сторонами клієнт сплатив послуги авансом.
Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами й зберігає свою дію до його припинення відповідно до положень цього правочину (пункти 13.1., 13.5. вказаної угоди).
Судом встановлено, що на виконання умов зазначеного правочину адвокат надав, а Товариство - в установленому договором порядку прийняло й оплатило без жодних заперечень і зауважень надані послуги на загальну суму 22 500,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: актів здачі-приймання наданих послуг: від 5 вересня 2025 року на суму 11 500,00 грн без ПДВ (вивчення матеріалів справи, правовий висновок, щодо вирішення/врегулювання питання, яке виникло в господарській діяльності клієнта, - 1 500,00 грн; складання та подання позовної заяви до Господарського суду міста Києва щодо стягнення заборгованості з Підприємства - 10 000,00 грн); від 17 грудня 2025 року на суму 5 000,00 грн (відповідь на відзив у справі № 910/10543/25); від 16 січня 2026 року на суму 6 000,00 грн (участь у судових засіданнях у приміщенні Господарського суду міста Києва: від 9 жовтня 2025 року, від 20 листопада 2025 року, від 16 грудня 2025 року, від 15 січня 2026 року); платіжних інструкцій: від 9 вересня 2025 року № 1237 на суму 11 500,00 грн, від 18 грудня 2025 року № 1701 на суму 5 000,00 грн, від 16 січня 2026 року № 54 на суму 6 000,00 грн.
На підтвердження повноважень адвоката Ярославської О.М. на представництво інтересів Товариства в суді до позову було долучено довіреність позивача у порядку передоручення від 23 липня 2025 року та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 29 травня 2020 року серії КС № 8974/10.
При цьому, судом враховано, що відповідно до частин 2, 4 статті 80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 статті 80 ГПК України).
Частиною 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно зі статтею 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
За положеннями статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Судом встановлено, що копія договору про надання правової допомоги від 1 липня 2025 року № 01-07/2025, яким безпосередньо визначений розмір та порядок сплати Товариством наданих йому адвокатом послуг, не був поданий разом із позовною заявою від 22 серпня 2025 року, хоча існував на момент її подачі до суду.
Товариство при зверненні з позовом також письмово не повідомило суду причин, з яких вказаний документ на підтвердження понесених судових витрат не міг бути поданий у визначений Кодексом строк.
Крім того, копії: додаткової угоди від 1 вересня 2025 року № 1, актів здачі-приймання наданих пологу: від 5 вересня 2025 року, від 17 грудня 2025 року з платіжними інструкціями на їх оплату, - у встановлений статтею 221 ГПК України строк також подані не були й жодних поважних причин неможливості їх подання до закінчення судових дебатів позивачем наведено не було.
Однак судом врахована правова позиція Північного апеляційного господарського суду, викладена у постановах: від 11 березня 2025 року в справі № 910/11208/24 та від 1 жовтня 2025 року в справі № 910/9486/24, - якими були скасовані відповідні ухвали Господарського суду міста Києва (прийняті даним складом суду) про відмову в задоволенні заяв про ухвалення додаткових рішень з підстав пропуску встановленого статтею 80 ГПК України строку на подання доказів, та відповідно до яких: "положення ст. 80 ГПК України регулюють порядок подання учасниками судового процесу доказів, які обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, тобто доказів по суті спору, в той час як докази на підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, не є доказами по суті спору, у зв`язку з чим висновки суду першої інстанції щодо неприйняття до розгляду вказаних доказів у зв`язку з пропуском строку на їх подання є помилковими.".
Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За приписами частин 5 та 6 статті 126 ГПК України в разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У своїх запереченнях проти заявленої до стягнення суми судових витрат позивача на професійну правничу допомогу Підприємство посилалося на те, що обумовлені договором послуги були сплачені позивачем на рахунок ФОП Ярославської Оксани Миколаївни, а не адвоката Ярославської О.М., у зв`язку з чим відповідні судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. 
Разом із цим, факт оплати наданих адвокатом послуг не є обов`язковою передумовою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року в справі № 160/12268/19.
Витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. 
Така позиція висловлена: Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 22 травня 2024 року в справах № 227/2301/21, № 206/4841/20, Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 3 березня 2019 року в справі № 922/445/19, Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду в постановах: від 29 жовтня 2020 року в справі № 686/5064/20, від 19 січня 2022 року в справі № 910/789/21.
Відтак, посилання представника відповідача на відсутність доказів сплати позивачем наданих йому послуг саме на користь адвоката Яросласької О.М. не впливає на вирішення питання про розподіл таких витрат за результатами розгляду справи.
Суд звертає увагу на те, що факт перебування Підприємства у скрутному фінансовому становищі також не є підставою для зменшення розміру витрат сторони на професійну правничу допомогу, зважаючи на приписи статті 126 ГПК України.
Разом із цим, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною 5 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2024 року в справі № 910/14524/22 та в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 24 січня 2022 року в справі № 911/2737/17.
Визначаючи складність даного спору та характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що дана справа не є складною для представника Товариства, з огляду на неодноразове подання аналогічних позовів до відповідача про стягнення з останнього заборгованості за договором від 30 червня 2010 року № 6256/02 (зокрема, справа № 910/14809/23). 
У свою чергу, підготовка позовної заяви Товариства не потребувала здійснення складних арифметичних розрахунків чи збирання значного обсягу документів, на обґрунтування заявлених позовних вимог. Будь-які інші дії процесуального характеру (витребування доказів, проведення судової експертизи, залучення свідків, експертів у галузі права тощо) під час розгляду цієї справи не вчинялися.
За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 ГПК України.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати витрат на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з встановлених обставин, характеру спірних правовідносин та обсягів матеріалів справи, реально витраченого адвокатом часу, наявності вмотивованих заперечень відповідача щодо обґрунтованості заявлених до стягнення сум, зважаючи на принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву позивача та стягнути на користь Товариства 18 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених останнім під час розгляду справи № 910/10543/25 в місцевому господарському суді.
Інші доводи, на які посилалися представники сторін, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду про часткове задоволення цієї заяви та стягнення з Підприємства на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у вищезазначеному розмірі.
Керуючись статтями 80, 123, 126, 129, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансрейл" (33003, місто Рівне, вулиця Уласа Самчука, будинок 26; ідентифікаційний код 36171036) 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту додаткового рішення: 2 лютого 2026 року.

Суддя  Є.В. Павленко