Справа № 490/4551/25
н\п 2-о/490/27/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року      м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: 
головуючого судді Шолох Л.М.,
присяжних Горенко С.О., Бондаренка В.А.,
при секретарі Шведюк Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про оголошення особи померлою за особливих обставин, -

В С Т А Н О В И В:

10.06.2025 року ОСОБА_3 , який представляє інтереси заявника ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою, в якій просив ухвалити рішення яким:
- оголосити померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, Миколаївської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , який виконував обов`язки військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російськовї федерації проти України;
- датою смерті ОСОБА_4 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті - село Лиман Перший Куп`янського району Харківської області, Україна.
В обґрунтування вимог заяви представником зазначено що чоловік заявниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був призваний по мобілізації 18.05.2022 року та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . 
25.10.2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_4 заявниці надійшло сповіщення сім`ї №400 від 25.10.2023 року за р№1/2/6766 про те, що її чоловік сержант ОСОБА_4 під час виконання бойового завдання 06.10.2023 року вважається безвісно зниклим за особливих обставин
Встановлення цього факту є необхідним для реалізації особистих майнових та немайнових прав заявника та членів сім`ї загиблого військовослужбовця.
Ухвалою суду від 13.06.2025 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду. Одночасно з цим витребувано у Куп`янського РВП ГУПН в Харківській області інформацію про результати розслідування кримінального провадження №1202315202001374 від 13.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 115 КК України, за фактом безвісного зникнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вимоги цієї ухвали Куп`янським РВП ГУПН в Харківській області виконано.
Від Міністерства оборони України до суду надійшло заперечення, у якому представник заінтересованої особи просив суд відмовити у задоволенні заяви з огляду на її необґрунтованість та безпідставність.
На це заперечення ОСОБА_3 до суду направлено також заперечення, у якому останній зазначає, що вимоги заяви обґрунтовані на підставі чого просив задовольнити вимоги заяви у повному обсязі. 
У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. від представника заявника до суду надійшла заява, у якій ОСОБА_3 просив суд провести розгляд справи за відсутності сторін, вимоги заяви задовольнити в повному обсязі. Від заінтересованої особи ОСОБА_2 також до суду надійшла заява у якій вона повідомила, що впродовж двох років відомостей про ОСОБА_5 не отримує, просить провести розгляд справи за її відсутності та її задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з таких підстав.
24 лютого 2022 року Російська Федерація розпочала збройну агресію проти України.
24 лютого 2022 року Законом України затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан терміном на 30 діб, який в подальшому було продовжено.
З матеріалів справи слідує, що 21.11.2014 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , укладено шлюб. Про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , наявний в матеріалах справи.
У висновку службового розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовця НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_4 встановлено – що сержант ОСОБА_4 зник безвісти 06.10.2023 року під час виконання бойового завдання. Причиною зникнення безвісті є боєві дії в районі оборони НОМЕР_4 механізованого батальйону поблизу населеного пункту Лиман Перший Харківської області, а саме стрілецький бій з елементами наступальних дій, мінометного обстрілу ПВ «Вовк», ПВ «Ягодин» ВОП «Вулик» 3 мб військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 .
До цього висновку окрім іншого додано: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2023 року №292, в якому змінено статус сержанта ОСОБА_4 , який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з утримання в списках особового складу 3 механізованого батальйону на зниклим безвісті; витяг з журналу бойових дій від 06.10.2023 року, в якому зазначено, що стрілецький бій з елементами наступальних дій, мінометний обстріл противником ПВ «Вовк». ПВ «Ягодин» ВОП «Вулик» 3 мб військової частини НОМЕР_1 (….) в районі Лиман Перший з напрямку Лиман Перший, зниклий безвісті – сержант ОСОБА_4 .
Також до висновку службового розслідування додано пояснення: стрільця-помічника гранатометника, солдата ОСОБА_6 , водія штаб-сержанта ОСОБА_7 , старшого стрільця-оператора, солдата ОСОБА_8 , в яких зазначено, що «близько 17-00 06.10.2023 року по рації було повідомлено про втрати особового складу на позиції ВП «Вовк». Після чого був направлений на підсилення. Дійшовши до кінця позиції ВП «Вовк» неподалік позиції ВП «Ягодин» в крайній вогневій позиції, він побачив двох загиблих, серед двох тіл загиблих впізнав ОСОБА_4 . Через інтенсивні ворожі обстріли і в подальшому натиску ворога, сержанта ОСОБА_4 евакуювати не змогли».
У витягу з наказу від 02.12.2023 року №1779 командиром військової частини НОМЕР_1 наказано: - службове розслідування за фактом зникнення сержанта ОСОБА_4 вважати завершеним; - вважати, що командир бойової машини – командир відділення 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 8 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 – зник безвісти 06.10.2023 року в районі населеного пункту Лиман Перший Харківської області під час виконання бойового завдання відсічі збройної агресії російської федерації.
25.10.2023 року з ІНФОРМАЦІЯ_4 на ім`я ОСОБА_1 надіслано сповіщення сім`ї №400, в якому зазначено, що її чоловік сержант ОСОБА_4 , в/ч НОМЕР_1 , зник безвісти, неподалік н.п. Лиман Перший, куп`янського району, Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_6 при виконанні бойового завдання.
Як вбачається з матеріалів справи Круп`янським РВП ГУПН в Харківській області проводиться розслідування кримінального провадження №1202315202001374 від 13.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 115 КК України, за фактом безвісного зникнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин №20250606-1491 від 06.06.2025 року зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 зник на території бойових дій.
Крім цього Куп`янським РВП ГУПН в Харківській області суду надано наступну інформацію - в провадженні слідчого відділу Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 12023152020001374 від 14.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_4  ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В ході проведення досудового розслідування було надано запити до: ДП «Український національний центр розбудови миру», КНП ХОР «ЦЕМД та МК» Військово-медичний клінічний центр Північного регіону, Департамент охорони здоров`я Харківської міської ради, Керівнику Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненим. З наданих відповідей на запити до вищезазначених установ вбачається, що військовослужбовець ОСОБА_4 27.07.1985 до медичних установ а саме: КНП ХОР «ЦЕМД та МК», Військово-медичний клінічний центр Північного регіону не звертався та не проходив, до будь-якої іншої медичної установи в межах Харківської області також не звертався, та не надходив. Згідно наданих відповідей від ДП «Український національний центр розбудови миру та Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненим підтвердження того, що військовослужбовець ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходиться в полоні відсутні.
Також в ході досудового розслідування було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, згідно якої встановлено генетичні ознаки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , будь-яких листів збігів за результатами перевірив Електронним реєстром геномної інформації не надходило.
У судовому засіданні, яке відбулось 24.09.2025 року ОСОБА_1 зазначила, що дзвонив командир чоловіка та повідомив, що евакуювати тіло ОСОБА_9 було неможливо. 
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви суд зазначає таке.
Відповідно до абзацу 12, частини 1, статті 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначено, що особа, зникла безвісти за особливих обставин - це особа, яка зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.
Відповідно до частини 1, 2 статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.
Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Суд зазначає, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Відповідно до приписів частин 2, 3 та 4 статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22 виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Також Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності.
Згідно з переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376, населений пункт с. Лиман Перший Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, де ОСОБА_4 зник безвісти, відносилася до складу території активних бойових дій у період з 24.02.2022 по теперішній час.
За таких обставин в цьому випадку, шестимісячний строк слід обраховувати з 06.10.2023 року дати, коли ОСОБА_4 зник безвісти внаслідок бойового зіткнення в районі населеного пункту с. Лиман Перший Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області.
Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-то: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.
У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Слід зазначити, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою.
Водночас ч. 2 ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.
Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (провадження № 61-4764св24).
Згідно з ч. 1 ст.15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За правилами доказування, визначеними ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріали справи свідчать про те, що інформація про ОСОБА_4 відсутня, після зникнення безвісти 06.10.2023 року, він не виходить на зв`язок. Тому, долучені докази до заяви про оголошення фізичної особи померлою та отримані судом, не містять жодних суперечностей щодо обставин зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_4 та дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть в районі населеного пункту с. Лиман Перший Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області.
Заявниця має особисту, у тому числі цивільно-правову заінтересованість, для реалізації особистих майнових та немайнових її прав та членів сім`ї загиблого військовослужбовця.
Як вбачається з матеріалів справи та доданих до неї доказів з 21.11.2014 року ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двох дітей: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які проживали родиною за адресою: АДРЕСА_2 .
З урахуванням положення частини третьої статті 46 ЦК України, суд вважає за можливе оголосити ОСОБА_4 померлим від дня його вірогідної смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6 .
При тому, суд не приймає до уваги доводи Міністерства оборони України про відсутність висновку Уповноваженого, згідно ст.21 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», адже як правильно вказує заявниця, такий висновок видається, по-перше, у разі наявності достовірної інформації про те, що особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, померла, тоді як оголошення особи померлою є вірогідним припущенням смерті, по-друге, у частині 2 ст.21 цього Закону, вказано, що висновок Уповноваженого про наявність обставин, що свідчать про смерть особи, не є фактом, від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, що встановлюються в судовому порядку.
Слід зазначити, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою (ч.1 ст. 48 ЦК України).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За такого, заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. 
Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до частини першої статті 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись статями 263-265, 268, 273, 305-309 ЦПК України суд, -
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про оголошення особи померлою за особливих обставин – задовольнити.
Оголосити ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Миколаєві, РНОКПП НОМЕР_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Лиман Перший Дворічанської селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Суддя       Л.М. Шолох

Присяжні      С.О. Горенко

В.А. Бондаренко