Справа № 372/3461/25 
Провадження № 1-кп-124/26

В И Р О К
іменем України

05 лютого 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря – ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження № 12025111230000425 від 17.02.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Київ, громадянин України, з середньою освітою, вдівець, офіційно не працевлаштований, пенсіонер, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 мешкає в одній квартирі разом зі своєю матір`ю – ОСОБА_5 , тобто останні спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, перебувають у родинних стосунках протягом тривалого часу.
Разом з тим, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно та безпричинно, у період з 21 жовтня 2023 року по 18 квітня 2025 року, систематично вчиняв відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні її честі і гідності, застосуванні фізичної сили, за наступних обставин:
Так, 21 жовтня 2023 року близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою своїй матері – ОСОБА_5 , чим вчинив психологічне насильство та у подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Разом з тим, 13 травня 2024 року близько 08 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , вчинив конфлікт відносно матері, в ході якого штовхнув останню, чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру та у подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, 08 червня 2024 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, які полягали у висловлюванні нецензурною лайкою у її бік, чим міг завдати шкоди її психологічному здоров`ю та у подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Також, 27 грудня 2024 року близько 21 години 15 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного характеру, яке полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрожував та у подальшому притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних дій за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері – ОСОБА_5 , діючи систематично, умисно, вчинив відносно останньої психологічне та фізичне насильство, за наступних обставин:
Так, вночі з 24 на 25 грудня 2024 року, точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, однак не раніше 22 години 30 хвилин 24.12.2024 та не пізніше 00 годин 16 хвилин 25.12.2025, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 та знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе неадекватно та агресивно, та згодом вдарив ОСОБА_5 рукою по голові, внаслідок чого, відповідно до висновку експерта, завдав останній тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та розсіченої рани лівої надбрівної області.
Крім того, 14 лютого 2025 року, точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 10 години 16 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення систематичного домашнього насильства, висловлювався грубою нецензурною лайкою відносно своєї матері ОСОБА_5 та не впускав останню до будинку, тим самим принизив її честь та гідність, що полягало в принизливих словах, залякуванні та нездатності потерпілої захистити себе від психологічного насильства.
Крім того, 05 квітня 2025 року, точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 16 години 20 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення систематичного домашнього насильства, висловлювався грубою нецензурною лайкою відносно своєї матері ОСОБА_5 та погрожував фізичною розправою, тим самим принизив її честь та гідність, що полягало в принизливих словах, залякуванні та нездатності потерпілої захистити себе від психологічного насильства.
Крім того, 18 квітня 2025 року, точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 11 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення систематичного домашнього насильства, висловлювався грубою нецензурною лайкою відносно своєї матері ОСОБА_5 , погрожував фізичною розправою та кидався в бійку, тим самим принизив її честь та гідність, що полягало в принизливих словах, залякуванні та нездатності потерпілої захистити себе від психологічного насильства.
Так, внаслідок психотравмуючих сімейних обставин (дій ОСОБА_4 ), у ОСОБА_5 зафіксовано комплекс негативних психоемоційних змін у вигляді сталої психоемоційної напруги з підвищеною тривожністю, розгубленістю почуттів, погіршеним настроєм, страхом за здоров?я та безпеку свого життя, переживанням почуттів образливості та приниженої гідності, що призводить до погіршення її соціального функціонування як особистості та зниженням якості поточного життя.
Дії ОСОБА_4 призводять до психологічних (моральних) страждань потерпілої ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне фізичне та психологічне насильство щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних та фізичних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, обставини викладені в обвинувальному акті підтвердив, зазначив, що критично ставить до вчиненого, наразі подібної поведінки не допускає, щиро покаявся.
Прокурор у судовому засіданні просив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого для визначення міри покарання.
Обвинуваченому роз`яснено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обвинувачений не заперечував проти дослідження доказів у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
Отже, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, суд кваліфікує умисні протиправні дії ОСОБА_4 як вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних та фізичних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто за ст. 126-1 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , з урахуванням статей 50, 65 КК України, суд враховує обставини справи, ступінь вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання скарг не має, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах статті 126-1 КК України у вигляді пробаційного нагляду, оскільки на думку суду виправлення особи за такого покарання можливе, є необхідним і достатнім та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, але, зважаючи на інтереси потерпілої особи, із покладанням на ОСОБА_4 обмежувального заходу, передбаченого ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді направлення для проходження програми для кривдників.
Прокурор також просила покласти на орган місцевого самоврядування контроль за проходженням ОСОБА_4 програми для кривдників.
Водночас, суд не вбачає підстав для покладення на орган місцевого самоврядування функції контролю за проходженням ОСОБА_4 програми для кривдників.
Зокрема, передбачене п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направлення для проходження програм для кривдників або пробаційної програми може бути покладено на особу, яка вчинила домашнє насильство, а не на місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.
Місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування є суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників, що передбачено ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
При цьому, чинним законом України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 91-1 КК України в редакції Закону № 3233-ІХ від 13.07.2023, не передбачено покладення контролю за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, передбачені цією статтею.
Отже, згідно з чинним законом України про кримінальну відповідальність суд взагалі не зобов`язаний покладати контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України.
В ході досудового розслідування цивільний позов не заявлявся.
Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 370, 374, суд, 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки згідно ч. 2 ст. 59-1 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти орган пробації про зміну місця проживання та роботи;
- не виїжджати за межі України без дозволу органу пробації.
Роз`яснити засудженому наслідки ухилення від відбування покарання - пробаційного нагляду у вигляді притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у вигляді обов`язку проходження програми для кривдників строком – три місяці.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після його перегляду в апеляційному порядку.
Вирок після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя             ОСОБА_1