Справа № 560/20520/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

26 січня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд: 
" - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до мого стажу роботи на посаді судді службу в Збройних силах СРСР - 2 роки 2 місяці 16 днів, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - 1 рік 11 місяців, роботу на посаді помічника прокурора - 5 років 5 місяців 2 дні та період роботи на посаді судді з 22 червня 2009 року по 17 серпня 2009 року, що становить 1 місяць 25 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 03.04.1979 по 19.06.1981, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1987), період роботи на посаді помічника прокурора з 03.08.1987 по 04.01.1993 з урахуванням стажу роботи на посаді судді 23 роки 8 місяців 21 день (всього 33 роки 3 місяці 9 днів) та здійснити перерахунок мого щомісячного довічного грошового утримання з 27 травня 2025 року та відповідно збільшити відсотковий розмір довічного грошового утримання позивача".
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про зарахування до спеціального стажу судді періодів: служби в Збройних силах СРСР; навчання на денній формі у Харківському юридичному інституті; роботи на посаді помічника прокурора.
Вказує, що ці періоди мають безпосереднє відношення до стажу роботи судді та повинні бути враховані при визначенні права на пенсію та розмір довічного грошового утримання.
Стверджує, що, незважаючи на наявність підстав для зарахування цих періодів, відповідач листом від 27.11.2025 відмовив у здійсненні такого перерахунку.
Ухвалою від 04 грудня 2025 року відкрито провадження та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач до суду подав відзив у якому в задоволенні позову просить відмовити.
Зазначає, що підстав для зарахувати до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 03.04.1979 по 19.06.1981, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1987), період роботи на посаді помічника прокурора з 03.08.1987 по 04.01.1993 з урахуванням стажу роботи на посаді судді 23 роки 8 місяців 21 день (всього 33 роки 3 місяці 9 днів) та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 27 травня 2025 року відсутні.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, судом встановлено такі обставини.
ОСОБА_1 наказом голови Вищого адміністративного суду України №617-к від 29 вересня 2016 року відрахований зі штату суду у зв`язку із звільненням у відставку відповідно до Постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №1514-7111.
Позивач звертався із заявами до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зарахування до суддівського стажу періоди трудової та іншої діяльності, а саме:
- з 03.04.1979 року по 19.06.1981 року строкової військової служби (2 роки 2 місяці 16 днів);
- з 01.09. 1983 року по 01.07.1987 року навчався на денному відділенні Харківського юридичного інституту (половина терміну навчання складає 1 рік 11 місяців);
- з 03. 08. 1987 року по 04.01.1993 року трудової діяльності на посаді помічника прокурора м. Кам`янця-Подільського ( 5 років 5 місяців 2 дні);
- з 05.01.1993 року по 26 вересня 2016 року трудової діяльності на посадах судді Кам`янець - Подільського міського суду, Кам`янець-Подільського міськрайонного суду, заступником голови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду, суддею Київського апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду України (23 роки 8 місяців 21 день).
Листом від 27.11.2025 відповідач у задоволенні заяв від 25.10.2025 року та 29.10.2025 року про перерахунок довічного грошового утримання з врахування суддівського стажу, відмовив. 
Вважаючи, що відповідач необґрунтовано не зарахував до суддівського стажу службу в армії, навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, а також роботу на посаді помічника прокурора м. Кам`янця-Подільського, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність судці гарантуються Конституцією і законами України.
Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.
Згідно із пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402- VIII, визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI “Про судоустрій і статус судців”, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VIII, суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина друга статті 142 Закону №1402-VII).
Згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Судом встановлено, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці 08 вересня 2016 року відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 року.
Щодо зарахування до стажу суддів періоду проходження строкової військової служби з 03.04.1979 року по 19.06.1981 року та періоду навчався на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09. 1983 року по 01.07.1987 року, то суд зазначає про таке. 
Згідно зі ст. 1 Указу Президента України “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів” від 10.07.1995 №584/95 (далі - Указ Президента України №584/95), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Відповідно до п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України “Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді” від 03.09.2005 №865, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.
Верховний Суд у постановах від 19.06.2018 у справі №243/4458/17, від 13.11.2019 у справі №521/2593/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 24.03.2020 у справі №559/512/17, від 29.04.2020 у справі №426/12415/16-а та від 15.11.2021 у справі №580/6051/20 дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України “Про судоустрій і статус суддів” від 07.07.2010 №2453, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, - половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та - періоду проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ “Документи, необхідні для призначення щомісячного довічного грошового утримання” Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за №200/14891 (далі Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України №3-1) до заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додаються документи про страховий стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Згідно з п. 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Дипломом Серії НОМЕР_1 засвідчується, те, що позивач у 1983 році вступив, а у 1987 році закінчив повний курс Харківського юридичного інституту ім. Ф.Е. Дзержинського за спеціальністю “Правознавство” та здобув кваліфікацію юриста.
Вказані записи щодо періоду навчання і найменування вищого навчального закладу відображені також і в трудовій книжці ОСОБА_2 Серія НОМЕР_2 , дата заповнення 14.07.1981.
Окрім іншого, у постановах від 20.04.2021 у справі №344/5707/19 та від 14.05.2021 у справі №592/3354/17 Верховний Суд дійшов висновку про необхідність зарахування половини строку навчання у вищому юридичному учбовому закладі на денній формі навчання до стажу, який враховується для набуття права на відставку і при обчисленні розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці.
Отже, достатніми були підстави вважати, що відповідач протиправно не зарахував до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 половину періоду його навчання у цьому навчальному закладі з 01.09. 1983 року по 01.07.1987 року навчався на денному відділенні юридичного інституту (половина терміну навчання складає 1 рік 11 місяців).
Також суд враховує, що статтею 57 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05 листопада 1991 року №1788-XII передбачено, що військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.
За встановленими у абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року №2011-XII правилами, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.
З огляду на викладене вище, зазначені положення законодавства передбачають право особі на зарахування, зокрема, до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби.
Відповідно до п. 6 Порядку №637, для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.
Дані обставини підтверджуються відомостями з трудової книжки ОСОБА_2 Серія НОМЕР_2 , дата заповнення 14.07.1981 та військовим квитком серії НОМЕР_3 .
За наведених обставин справи, суд дійшов висновку, що до стажу роботи ОСОБА_2 на посаді судді, що дає право як на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, так і на визначення його відсоткового розміру, підлягав зарахуванню також період проходження ним військової служби в Збройних силах СРСР з 03.04.1979 по 19.06.1981р., що свідчить про бездіяльність відповідача в цій частині.
Щодо зарахування періоду роботи позивача в органах прокуратури до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, то суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Стаття 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 р. № 1402-VIII передбачає, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Відповідно до ст. 43 ч. 4 абз. 2 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 р. № 2862-XII, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
За приписами ст. 56 Закону України "Про прокуратуру" від 5 листопада 1991 р. № 1789-XII, під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, третій, п`ятій і сьомій статті 46, статті 46-1, статті 46-2, 46-3, 46-4, частині першій статті 47, статтях 48, 48-1, 49, 50, 50-1 та 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.
Отже, час роботи на посадах помічника прокурора підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №242/1890/17 та підтримана Верховним Судом у постанові від 07.09.2020 у справі №426/14458/16.
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , дата заповнення 14.07.1981, наявні такі відомості про роботу позивача в прокуратурі 03.08.1987 по 04.01.1993.
Отже, періоди роботи позивача на посаді помічника прокурора підлягають зарахуванню до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.
Щодо незарахування позивачу періоду роботи на посаді судді з 22 червня 2009 року по 17 серпня 2009 року, що становить 1 місяць 25 днів, то суд зазначає таке. 
Суд дослідивши матеріали справи, встановив, що згідно з записів трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , дата заповнення 14.07.1981, наявні такі записи:
- 19.03.2004 Указом Президента України "Про внесення змін до мережі та кількісного складу суддів місцевих суддів" Кам`янець-Подільський міський суд ліквідовано та утворено Кам`янець-Подільський міськрайонний суд;
- з 27.03.2004 позивач переведений на посаду судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області;
- 14.09.2005 призначений заступником голови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області;
- 22.06.2009 звільнений на підставі Постанови Верховної Ради України №1514-VI від 11 червня 2009 року з 17 серпня 2009 року. 
Отже, пенсійним органом неправомірно не зараховано фактичний період звільнення позивача з посади, що суперечить наявним у матеріалах справи документам та нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим спеціальний стаж роботи судді був обчислений з помилками.
Відтак, ОСОБА_1 звільнений на підставі Постанови Верховної Ради України №1514-VI від 11 червня 2009 року саме з 17 серпня 2009 року, а не з 22.06.2009 року як помилково вказало Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві.
Незарахування певних періодів до стажу роботи на посаді судді позивача у випадку спірних правовідносин свідчить про протиправність дій органу Пенсійного фонду в частині невиконання покладених на нього обов`язків щодо правомірного та обґрунтованого визначення стажу роботи на посаді судді, який впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Відповідач на вказану обставину уваги не звернув, а відтак, невірно обчислив стаж роботи позивача на посаді судді, що призвело до невірного визначення позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується судді у відставці.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо не зарахування до стажу на посаді судді у відставці період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 03.04.1979 по 19.06.1981, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1987), період роботи на посаді помічника прокурора з 03.08.1987 по 04.01.1993 з урахуванням стажу роботи на посаді судді 23 роки 8 місяців 21 день (всього 33 роки 3 місяці 9 днів). 
Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві збільшити відсотковий розмір довічного грошового утримання судді, то суд звертає увагу на те, що відповідач не визнавав право позивача на зарахування до стажу роботи певних періодів роботи позивача, у зв`язку з чим нарахування грошового утримання з врахуванням більшого стажу не проводив.
За наведених обставин, спору між позивачем та відповідачем, з приводу порядку нарахування грошового утримання позивачу (в тому числі його розміру) при більшому стажі роботи немає, спір виник саме через незарахування окремих періодів роботи позивача до спеціального стажу. 
Відтак вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 27 травня 2025 року виходячи збільшеного відсоткового грошового забезпечення судді, який працює на відповідній посаді, є передчасною.
При цьому обчислення (розрахунок) спеціального стажу є повноваженням органів Пенсійного фонду, а відтак суд не уповноважений здійснювати такий розрахунок.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З огляду на наведене вище, суд вважає за можливе встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до суду звіт про виконання рішення суду, протягом 30 тридцяти днів з дати набрання вказаним рішенням законної сили.
Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).
Враховуючи те, що спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача, відтак, підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908,40 гривень, що пропорційно становить 75 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування ОСОБА_2 при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді службу в Збройних силах СРСР з 03.04.1979 по 19.06.1981, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1987), період роботи на посаді помічника прокурора з 03.08.1987 по 04.01.1993,з урахуванням стажу роботи на посаді судді (23 роки 8 місяців 21 день).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_2 до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 03.04.1979 по 19.06.1981, половину строку навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (період навчання з 01.09.1983 року по 01.07.1987), період роботи на посаді помічника прокурора з 03.08.1987 по 04.01.1993 з урахуванням стажу роботи на посаді судді 23 роки 8 місяців 21 день (всього 33 роки 3 місяці 9 днів) та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 27 травня 2025 року, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати до Хмельницького окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/20520/25 протягом місяця з дати набрання законної сили вказаним рішенням суду.
Стягнути на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16,м. Київ,04053 , код ЄДРПОУ - 42098368) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений