Cправа № 563/1470/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( з а о ч н е )
13.01.2026 року 

Корецький районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді Загородько Н.А.
секретар судових засідань Миколайчук М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Корець за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом вказуючи, що з 28 серпня 2019 року сторони по справі перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, від спільного життя мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання, піклування та безпеку дитини, задля створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне просити суд визначити місце проживання малолітньої дитини разом з нею. 
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представником позивача адвокатом Грозіком І.І. подана до суду заява, в якій він просив справу розглянути без його участі та участі позивача, позов задоволити повністю.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Від представника третьої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі. Крім того зазначила, що поданий висновок підтримують.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Сторони по справі 28 серпня 2019 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, проте рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 23 червня 2025 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом із малолітнім сином ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 01 жовтня 2024 року.
ОСОБА_1 з 14 травня 2024 року працює помічником вихователя в ЗДО № 41 м.Рівне, що підтверджується довідкою директора закладу від 01 серпня 2025 року.
ОСОБА_3 відвідує заклад дошкільної освіти ясла-садок № 41 інтелектуального напрямку Рівненської міської ради, що підтвержується довідкою № 73 від 29 липня 2025 року.
Статтею 51 Конституції України та частинами другою-третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.
У відповідності до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Згідно з ч. 2, 8-9 ст. 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
У відповідності до ч. 2 ст. 54 СК України усі найважливіші питання життя сім`ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності. Дружина, чоловік мають право противитися усуненню їх від вирішення питань життя сім`ї.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Судом встановлено, що малолітній син сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 в м.Рівне, де відвідує ясла-садочок. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (зокрема, постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).
При вирішенні спорів про визначення місця проживання дитини суди враховують спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; стосунки між дитиною і батьками в минулому; бажання батьків бути опікунами; збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання, школу, друзів; бажання дитини; безпекові питання. Органам державної влади слід враховувати чи страждатиме дитина через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки одного з батьків.
До матеріалів справи також додано договір оренди житла в АДРЕСА_1 .
Таким чином, позивач, офіційно працевлаштована, дитина відвідує садок, орендує житло та має змогу повністю забезпечувати себе та дитину.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач, натомість, своїм правом надання заперечень та поясгнень не скористався.
Частиною 4 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів, крім іншого, щодо місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно з ч. 5 ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно поданого висновку Органу опіки та піклування від 17 листопада 2025 року Виконавчий комітет Рівненської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю - ОСОБА_1 .
При розгляді справи судом не встановлено жодних фактів, що визначення місця проживання дитини з матір`ю буде суперечити її інтересам.
Водночас, приймаючи рішення в інтересах дитини, суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Суд наголошує, що визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю не повинно негативно впливати на її взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків не позбавляє іншого з них батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обидва з батьків, спір між якими вирішено судом.
Суд підкреслює необхідність налагодження батьками співпраці з метою забезпечення належного контакту між кожним із них з дитиною, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу.
Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, беручи до уваги, що дитина після припинення шлюбних відносин сторін проживає разом із матір`ю, врахувуючи права та інтереси малолітньої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між її інтересами, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та визначення місця проживання дитини з матір`ю, що не позбавляє батька дитини права та можливості особистого спілкування з дитиною, обов`язку брати участь в її утриманні та вихованні.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 81, 141, 223, 247, 258, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,
в и р і ш и в :
Позовну заяву задоволити.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Корецьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;
третя особа Служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської ради, зареєстроване місцезнаходження: 33013, м.Рівне, вул. Шевченка, 45.

Суддя: Н.А. Загородько