П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/1091/25	

Категорія 112010200	Головуючий у суді І інстанції: Хлімоненкова М.І. час і місце ухвалення: письмове провадження,  м. Одеса	
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Семенюка Г.В.,
суддів – Федусика А.Г., Шляхтицького О.І., 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що рішенням ГУ ПФУ у Рівненській області від 25.09.2024 року № 156050024021 було відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії, оскільки довідкою №65 від 16.08.2024 року, виданою Багатопрофільним медичним центром ОНМедУ не підтверджено право на зарахування стажу роботи відповідно до ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». В подальшому, Багатопрофільним медичним центром ОНМедУ було надано підтверджуючу довідку №97 від 25.12.2024 року та ГУ ПФУ в Одеській області було проведено перерахунок пенсії, проте, як вбачається із розрахунку стажу (форма РС-право), до стажу Позивача було враховано періоди роботи за Списком №1 лише частково, а саме періоди роботи з 16.03.1998 по 31.12.2003 року, та з 04.06.2013 по 31.12.2019 року. Позивач звертає увагу суду на те, що згідно записів в трудовій книжці №9-12, ОСОБА_1 з 16.03.1998 р. по 01.11.2008 р. працював у Міському кардіоревматологічному Центрі ім.Мінакова на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога. Вказаний період роботи підтверджується довідками Багатопрофільного медичного центру ОНМедУ №65 від 16.08.2024 та № 97 від 25.12.2024 року. Згідно записів в трудовій книжці №13-14, ОСОБА_1 з 05.11.2008 р. по теперішній час працює в Одеській обласній клінічний лікарні на посаді лікаря кардіолога регіонального центру кардіохірургії. Тобто, виконував повний робочий день постійно та безпосередньо роботу зі шкідливими і важкими умовами праці за професією, що передбачена Списком №1. Вказаний період роботи підтверджується довідкою КНП «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» від 10.07.2024 року. Таким чином, позивач вважає, що з документів вбачається, що посади, на яких він працював відносяться до Списку № 1, та відповідні періоди роботи мають бути зараховані до страхового стажу.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 25.09.2024 року № 156050024021 «Про відмову у проведенні перерахунку пенсії». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести з 01.10.2024 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу період його роботи з 01.01.2004 по 31.08.2005 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням проведених платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині відмови в задоволені позову та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що згідно записів в трудовій книжці №9-12, ОСОБА_1 з 16.03.1998 р. по 01.11.2008 р. працював у Міському кардіоревматологічному Центрі ім.Мінакова на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога. Вказаний період роботи підтверджується довідками Багатопрофільного медичного центру ОНМедУ №65 від 16.08.2024 та № 97 від 25.12.2024 року. Слід зазначити, що у довідці №65 від 16.08.2024 року були наявні всі уточнюючі відомості щодо пільгового стажу роботи Позивача, проте, з невідомих причин ГУ ПФУ у Рівненській області було прийнято рішення від 25.09.2024 року № 156050024021 про відмову у перерахунку пенсії, що свідчить про надмірний формалізм з боку відповідача, та як наслідок порушення права позивача на отримання пенсії.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих ВООЗ, із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що Позивач – ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні та з 24.06.2024 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). 
Згідно довідки Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету №65 від 16.08.2024, 01.08.1996 р. ОСОБА_1 зараховано на посаду лікаря кардіолога палати інтенсивної терапії і реанімації Центра аритмії серця кардіологічного відділення Міської клінічної лікарні № 2, наказ від 25.07.1996 р. № 107. З 16.03.1998 р., звільнено з роботи в порядку переведення в Міський кардіоревматологічний Центр імені проф. А.І.Мінакова по п.5, ст.36 КЗпП України наказ Міської клінічної лікарні № 2 від 12.03.1998 р. № 25. 16.03.1998 р. ОСОБА_1 прийнято, в порядку переведення зі 2-ї Міської клінічної лікарні в Міський кардіоревматологічний Центр, на посаду лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії кардіохірургічного відділення, наказ Міського кардіоревматологічного Центру від 16.03.1998 р. № 3-ОК.
Також, згідно вказаної довідки, 01.09.2005 р. ОСОБА_2 переведено на посаду лікаря-кардіолога лабораторії електрофізіологічних досліджень серця з рентген-операційною, наказ Міської клінічної лікарні № 9 ім. проф. О.І. Мінакова, наказ від 01.09.2005р. № 19-к.
01.11.2008 р. ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, наказ Міської клінічної лікарні № 9 ім. проф. О.І. Мінакова від 20.10.2008 р. № 69-к.
Такі ж відомості визначені у довідці Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету №97 від 25.12.2024.
Окрім того, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01/01-07/2462, виданою 10.07.2024 Комунальним некомерційним підприємством «Одеська клінічна обласна лікарня Одеської обласної ради», ОСОБА_1 працював повний робочий день в КНП «Одеська клінічна обласна лікарня Одеської обласної ради» у період:
- з 05.11.2008 по 31.12.2019 виконував повний робочий день постійно та безпосередньо роботу зі шкідливими а важкими умовами праці на посаді лікар-кардіолог (у рентгенопераційній) відділення лабораторії електрофізіологічних обстежень серця з рентгенопераційною регіонального центру кардіохірургії, що передбачена Списком №1 розділ 19 підрозділ «Охорона здоров`я»;
- з 01.01.2020 по 08.07.2024 виконував повний робочий день постійно та безпосередньо роботу зі шкідливими і важкими умовами праці за посадою лікар-кардіолог (у рентгенопераційній) відділення аритмій серця з лабораторією електрофізіологічної інтервенційної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії, що передбачена Списком розділ підстава 19 підрозділ «Охорона здоров`я».
Згідно відомостей трудової книжки НОМЕР_1 від 12.07.1996, ОСОБА_1 :
- 16.03.1998 прийнятий в Міський кардіоревматологічний Центр імені проф. А.І.Мінакова по переводу з 2-ї МКЛ на посаду лікаря анестезіолога реаніматолога (запис №9), 
- 01.09.2005 переведений на посаду лікаря кардіолога лабораторії електрофізіологічних досліджень серця з рентгенопераційною ( запис №11), 
- 01.11.2018 звільнений за власним бажанням (запис №12), 
- 05.11.2008 зарахований на посаду лікаря-кардіолога регіонального центру кардіохірургії в лабораторію ЕФД серця з рентгенопераційною Одеської обласної клінічної лікарні (запис 13),
- назву відділення змінено на «відділення аритмії серця з лабораторієї електрофізіологічної інтервенційної радіології (з рентгенхірургічним блоком)» (запис №14).
25.07.2024 року Позивач звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про допризначення та перерахунок пенсії визначеного Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке визначене за принципом екстериторіальності, було розглянуто заяву Позивача та долучені до заяви документи та 01.08.2024 за №156050024021 прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії. У рішенні вказано, що до заяви долучено довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01/01-07/2462 від 10.07.2024 року, видану Комунальним некомерційним підприємством "Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради". Вказана довідка направлена на зустрічну перевірку. Після надходження матеріалів перевірки буде прийнято остаточне рішення, щодо наданого звернення. Враховуючи вище викладене, відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами (врахування в стаж періодів роботи за Списком №1) згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю підтвердження довідки про пільговий стаж первинними документами.
18.09.2024 року Позивач повторно звернувся до територіального органу ПФУ із заявою щодо перерахунку пенсії допризначення у зв`язку з наданими додатково документами. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №156050024021 від 25.09.2024 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії. У рішенні зазначено, що відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (до 01.01.2004 р) зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше, а саме відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) по лікуванню осіб заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у паталогоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Підтвердженням роботи в таких умовах є записи в трудовій книжці і за потреби - уточнюючі довідки закладів охорони здоров`я про підтвердження стажу роботи відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з посиланням на первинні архівні документи (положення про установу, заклад, її статут, штатний розпис, накази тощо). Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами відповідно до заяви від 18.09.2024 року, оскільки довідкою №65 від 16.08.2024 р. виданій багатопрофільним медичним центром ОНМедУ не підтвердженно право на зарахування стажу роботи відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно розрахунку стажу від 08.01.2025, період з 16.03.1998 по 31.12.2003 зарахований до страхового стажу з кратністю « 2», інші періоди: 01.01.2004 – 31.05.2005, 01.06.2005 – 30.06.2005, 01.07.2005 – 31.12.2005, 01.01.2006 – 30.11.2007, 01.12.2007 – 03.06.2013, 04.06.2013 – 31.12.2019, 01.01.2020 – 30.06.2024, 01.07.2024 – 31.07.2024 - зараховані до страхового стажу з кратністю « 1».
Не погодившись із прийнятим відповідачем рішенням №156050024021 від 25.09.2025, вважаючи його протиправним, а також вважаючи наявними підстави для перерахунку пенсії з 01.08.2024 року та зарахування до страхового стажу періодів його роботи з 01.01.2004 по 03.06.2013 року, та з 01.01.2020 по 31.07.2024 року в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач звернувся до суду із цим позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зазначив, що з довідок Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету №65 від 16.08.2024, №95 від 25.12.2024 вбачається виконання позивачем в період з 16.03.1998 по 31.08.2005 роботи на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії кардіохірургічного відділення. Згідно трудової книжки у вказаний період позивач працював на посаді лікаря анестезіолога, реаніматолога. Отже, до вказаного періоду відповідачами правомірно було застосовано положення ст.60 Закону №1788-ХІІ. Проте, вказаний період лише частково зарахований до страхового стажу на пільгових умовах у подвійному розмірі, а саме в частині з 16.03.1998 по 31.12.2023, та відмовлено у зарахуванні до страхового стажу на пільгових умовах у подвійному розмірі періоду з 01.01.2004 по 31.08.2005, що не може вважатися судом правомірним. Суд дійшов висновку, що довідками Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету №65 від 16.08.2024, №95 від 25.12.2024, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01/01-07/2462, виданою 10.07.2024 Комунальним некомерційним підприємством «Одеська клінічна обласна лікарня Одеської обласної ради» та записами трудової книжки не підтвердженно право на зарахування стажу роботи у періоди з 01.09.2005 по 03.06.2013 року, та з 01.01.2020 по 31.07.2024 року відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах у подвійному розмірі. Позивач має право на зарахування вказаних періодів до періодів роботи за Списком №1, проте не у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відтак, у вказаній частині позовні вимоги є не обґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
З 01.01.2004 таким законом є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788 від 05 листопада 1991 року, та безпосередньо ним визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Приписами ст. 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
У відповідності до ст.1 Закону №1058-IV:
- пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;
- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Таке ж визначення міститься і в ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами ч.4 ст.24 Закону України № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Таке правове регулювання визначає, що положення Закону №1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 11.02.2025 у справі №420/8637/24.
Відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач в період з 16.03.1998 по 31.08.2005 працював в Міському кардіоревматологічний Центрі ім. проф. О.І. Мінакова (який 01.05.2002 наказом Міського відділу охорони здоров`я від 31.04.2002 р. № 126 реорганізовано у міську клінічну лікарню №9 ім. проф. О.І.Мінакова.) на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії кардіохірургічного відділення.
В той же час із вказаного періоду позивачу було застосовано подвійний коефіцієнт страхового стажу лише до періоду з 16.03.1998 по 31.12.2003. 
Період з 01.01.2004 по 31.08.2005 зарахований у страховий стаж в одинарному розмірі. Відповідачі зазначають, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Останні вважають, що проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав, оскільки це не передбачено ст. 24 Закону № 1058- ІV.
Проте, такі твердження суперечать вищевикладеним положенням чинного законодавства та висновкам Верховного Суду, наданим у постановах від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, у яких суди дійшли висновку про правомірність зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі періодів роботи позивачів на посадах, що передбачають виконання робіт відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом №1058-IV.
Колегія суддів враховує положення статті 22 Конституції України, згідно з якими, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Наведене узгоджується також із практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 22.12.2021 у справі № 688/2916/17, від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, від 23.01.2019 у справі № 485/103/17 та від 04.12.2019 у справі № 689/872/17.
У постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом України № 1058-IV та Законом України № 1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон України № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон України №1058-IV.
Також, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України № 1788-ХІІ, то він мав би виключити з останнього усі інші положення, чого, в свою чергу, зроблено не було.
Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що Закон України №1058-IV не встановлює обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України №1788-XII при обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція ст. 60 Закону №1788-XII (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2205-VIII від 14.11.2017) є чинною на теперішній час та саме норма цього Закону є спеціальною під час вирішення питання про зарахування стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим передбачене статтею 60 Закону № 1788-XII право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004.
З довідок Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету №65 від 16.08.2024, №95 від 25.12.2024 вбачається виконання позивачем в період з 16.03.1998 по 31.08.2005 роботи на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії кардіохірургічного відділення. Згідно трудової книжки у вказаний період позивач працював на посаді лікаря анестезіолога, реаніматолога. Отже, до вказаного періоду відповідачами правомірно було застосовано положення ст.60 Закону №1788-ХІІ. Проте, вказаний період лише частково зарахований до страхового стажу на пільгових умовах у подвійному розмірі, а саме в частині з 16.03.1998 по 31.12.2023, та відмовлено у зарахуванні до страхового стажу на пільгових умовах у подвійному розмірі періоду з 01.01.2004 по 31.08.2005, що не може вважатися судом правомірним.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність порушення прав позивача з боку відповідача – ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 01.01.2004 по 31.08.2005 в Міському кардіоревматологічний Центрі імені проф. А.І.Мінакова на посаді лікаря-анестезіолога палати інтенсивної терапії кардіохірургічного відділення, до стажу роботи у подвійному розмірі, а тому позовні вимоги у вказаній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо дати з якої слід здійснити перерахунок пенсії суд зазначає таке.
Відповідно до ч.4 ст.45 Закону перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Так, довідка Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету №65 від 16.08.2024, яка містить відомості про період роботи позивача з 01.01.2004 по 31.08.2005, щодо якого суд дійшов висновку про протиправне не зарахування його у подвійному розмірі, була подана до пенсійного органу при повторному зверненні 18.09.2024 (адже з огляду на дату видачі довідки – 16.08.2024, вона не могла бути подана при первинному зверненні 25.07.2024).
Тому суд не вважає 25.07.2024 датою звернення позивача із заявою та усіма необхідними документами.
Враховуючи, що повторно позивач звернувся до пенсійного органу із доданою довідкою Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету №65 від 16.08.2024 – 18.09.2024, позивач має право на перерахунок пенсії з 01.10.2024.
При цьому, відповідно до вимог пункту 4.1, 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Оскільки подана позивачем 18.09.2024 заява з документами по суті розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області і рішення про відмову приймалось саме ним, дії зобов`язального характеру щодо зарахування періодів роботи до страхового стажу у подвійному розмірі та здійснення перерахунку пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, що призначає пенсію, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Рівненській області. 
Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.
Отже, в частині вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області слід відмовити.
Що стосується інших періодів роботи позивача, а саме: з 01.09.2005 по 01.11.2008 в Міській клінічній лікарні № 9 ім. проф. О.І. Мінакова на посаді лікаря-кардіолога лабораторії електрофізіологічних досліджень серця з рентген-операційною, та у КНП «Одеська клінічна обласна лікарня Одеської обласної ради» з 05.11.2008 по 31.12.2019 на посаді лікаря-кардіолога (у рентгенопераційній) відділення лабораторії електрофізіологічних обстежень серця з рентгенопераційною регіонального центру кардіохірургії, з 01.01.2020 по 08.07.2024 на посаді лікаря-кардіолога (у рентгенопераційній) відділення аритмій серця з лабораторією електрофізіологічної інтервенційної радіології (з рентгенхірургічним блоком) регіонального центру кардіохірургії, судом не встановлено віднесення вказаних займаних позивачем посад до посад, передбачених положенням ст.60 Закону №1788-ХІІ, робота на яких дає право на зарахування до страхового стажу на пільгових умовах у подвійному розмірі. Із наданих документів не вбачається зайнятість позивача у вказані періоду у відділенні інтенсивної терапії та реанімації.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що довідками Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету №65 від 16.08.2024, №95 від 25.12.2024, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01/01-07/2462, виданою 10.07.2024 Комунальним некомерційним підприємством «Одеська клінічна обласна лікарня Одеської обласної ради» та записами трудової книжки не підтвердженно право на зарахування стажу роботи у періоди з 01.09.2005 по 03.06.2013 року, та з 01.01.2020 по 31.07.2024 року відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах у подвійному розмірі. Позивач має право на зарахування вказаних періодів до періодів роботи за Списком №1, проте не у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відтак, у вказаній частині позовні вимоги є не обґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.
Також суд зауважує, що суд розглядає справи у межах заявлених позовних вимог. Позивачем не заявлено вимогу про зарахування періодів роботи за Списком №1. Також позивач не звертався до Відповідачів із заявами про призначення пенсії на пільгових умовах. Як вказує сам позивач, 25.07.2024 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності – врахування в стаж періодів роботи за Списком №1 в подвійному розмірі. Оскаржуваним рішенням відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу роботи періодів відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Тому суд вважає безпідставними твердження позивача про необхідність зарахування періодів роботи з 01.01.2004 по 03.06.2013 року, та з 01.01.2020 по 31.07.2024 року до стажу, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1.
Доводи апеляційних скарг встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року по справі № 420/1091/25, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Суддя-доповідач 		Г.В. Семенюк	
Судді	  	А.Г. Федусик   О.І. Шляхтицький