Справа № 344/3927/25 
Провадження № 22-ц/4808/1119/25 
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
Головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,
суддів:                                  Баркова В.М., Пнівчук О.В.,        
секретаря Шемрай Н.Б.,
з участю представника позивачки адвоката Іванціва М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки у майні, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про відмову у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог,постановлену суддею Татаріновою О.А. 09 червня 2025 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, 

в с т а н о в и в:
Короткий зміст заяви
У лютому 2025 року ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_2 про виділ частки у майні. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 17.12.2001 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басаєм Р.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1819, вона є власником 47/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 є власником 53/100 частки зазначеного домоволодіння, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину №1-1344, виданого 24.12.2014 року державним нотаріусом першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф.
Зазначене майно, яке знаходиться у володінні та користуванні кожного співвласника, має окремі входи.
Рішенням Крихівецької сільської ради №95 від 23.10.2020 року після поділу спірного будинковолодіння присвоєно поштову адресу належній їй частці житлового будинку, а саме: АДРЕСА_2 . 
ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину №1-1344, виданого 24.12.2014 року державним нотаріусом першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф., та державного акту на право власності на землю серії І-ІФ №047332 від 22.11.2001 року, являється власником земельної ділянки площею 0,0738 га, кадастровий номер 2610192001:25:006:0196, що знаходиться під житловим будинком АДРЕСА_1 .
Згідно висновку експертного дослідження №017/05-2022 від 10.05.2022 року, відповідно до часток власності у домоволодінні є можливість розподілу земельної ділянки.
Відтак, оскільки вона фактично проживає у спірному домоволодінні із дітьми, просила виділити їй в натурі, як окрему одиницю (1/1): житловий будинок літера А/2 по першому поверху приміщення : 2-1 коридор - 5,4 кв.м., загальна площа - 5,4 кв.м., по другому поверху приміщення : 2-2 коридор зі сходами - 1,3 кв.м., 2-3 коридор - 6,3 кв.м., 2-4 кухня - 5,1 кв.м., 2-5 кімната житлова - 12,9 кв.м., 2-6 кімната житлова - 22,2 кв.м., 2-7 кімната житлова - 12,5 кв.м., 2-8 кімната житлова - 11,6 кв.м., 2-9 коридор 7,9 кв.м., 2-10 санвузол - 5,0 кв.м. Літні приміщення: 2-1 балкон - 4,0 кв.м. Загальна площа - 84,8 кв.м., житлова - 59,2 кв.м. Всього: загальна площа - 90,2 кв.м., житлова - 59,2 кв.м. З надвірних будівель і споруд : Г - сарай, туалет, огорожа - N1/2, колонка N2 - спільного користування, хвіртка N3. Виділити земельну ділянку площею 0,0272 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою:  АДРЕСА_2 . Виділити земельну ділянку площею 0,0306 га ОСОБА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою:  АДРЕСА_3 . Виділити земельну ділянку площею 0,0160 га, у спільну часткову власність:  ОСОБА_1  - частка складає 47/100 та ОСОБА_2 , частка складає 53/100, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1  (а.с.1-4). 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний розподіл домоволодіння та земельної ділянки. Розгляд справи призначити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 08 квітня 2025 року (а.с.48).
20 травня 2025 року позивачкою ОСОБА_1 подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій заявлені вимоги:
1) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.12.2014 року, реєстраційний номер 1-1344, видане ОСОБА_2 за його померлою матір`ю на 53/100 частки права на домоволодіння та зобов`язати державного нотаріуса Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк Катерину Федорівну здійснити скасування реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійсненого на підставі свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.12.2014 року, реєстраційний номер 1-1344, реєстраційний номер об`єкта нерухомості майна 538409926101; 
2) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.12.2014 року, реєстраційний номер 1-1346, видане ОСОБА_2 за його померлою маті»"ю на земельну ділянку площею 0,0738 га, кадастровий номер 2610192001:25:006:0196, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 538642526101 та зобов`язати державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк Катерину Федорівну здійснити скасування реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійсненого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2014 року, реєстраційний номер 1-1346; 
3) виділити ОСОБА_2 в натурі, як окрему одиницю (1/1): житловий будинок літера А/1: по першому поверху приміщення : 1-1 коридор - 6,1 кв.м., 1-2 кухня - 5,2 кв.м. 1-3 кімната житлова -13, кв.м., 1-4 кімната житлова - 22,0 кв.м., 1-5 кімната житлова 12,7 кв.м., 1-6 кімната житлова - 12,2 кв.м., 1-7 коридор - 7,4 кв.м. Всього: загальна площа - 78,7 кв.м, житлова - 60,0 кв.м. З надвірних будівель і споруд : Б - літня кухня - гараж, В - сарай - туалет, огорожа - N1/2, колонка N2 - спільного користування, ворота, хвіртка N3;
4) виділити ОСОБА_1 в натурі, як окрему одиницю (1/1): житловий будинок літера А/2: по першому поверху приміщення : 2-1 коридор - 5,4 кв.м., загальна площа - 5,4 кв.м., по другому поверху приміщення : 2-2 коридор зі сходами - 1,3 кв.м., 2-3 коридор - 6,3 кв.м., 2-4 кухня - 5,1 кв.м., 2-5 кімната житлова - 12,9 кв.м., 2-6 кімната житлова - 22,2 кв.м., 2-7 кімната житлова - 12,5 кв.м., 2-8 кімната житлова - 11,6 кв.м., 2-9 коридор 7,9 кв.м., 2-10 санвузол - 5,0 кв.м. Літні приміщення: 2-І балкон - 4,0 кв.м. Загальна площа - 84,8 кв.м., житлова - 59,2 кв.м. Всього: загальна площа - 90,2 кв.м., житлова - 59,2 кв.м. З надвірних будівель і споруд : Г- сарай, туалет, огорожа - N1/2, колонка N2 - спільного користування, хвіртка - N3; 
5) виділити земельну ділянку площею - 0,0272 га ОСОБА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою:  АДРЕСА_2 ;
6) виділити земельну ділянку площею - 0,0306 га ОСОБА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою:  АДРЕСА_3 ;
7) виділити земельну ділянку площею 0,0160 га у спільну часткову власність: ОСОБА_1 частка складає 47/100 та ОСОБА_2 частка складає 53/100, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 (а.с.116-120).
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 червня 2025 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог (а.с.141-144). 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу з мотивів невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні, обставинам справи, порушення норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.
Не погоджується із висновком суду про те, що подавши позовну заяву про збільшення позовних вимог, вона фактично змінила предмет та підстави позову, оскільки у цій заяві нею заявлено нові позовні вимоги. 
Зазначає, що предметом спору в даній справі є реальний поділ двох об`єктів нерухомого майна: домоволодіння та земельної ділянки. Тобто, нею не змінено предмет та підстави позову, оскільки визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину відносяться до спірних об`єктів нерухомого майна.
Так, під час розгляду справи про поділ домоволодіння відповідач у судовому засіданні надав копію свідоцтва про право на спадщину №1-1344 від 24.12.2014 року на частку в розмірі 53/100 домоволодіння. Ознайомившись із свідоцтвом про право на спадщину з`ясувала, що є порушене її право на нерухоме майно, оскільки під літерою «Г» (вбиральня, цегла), загальною площею 1,0 кв.м, зазначена літера «г» (сарай), загальною площею 22,8 кв.м, належить їй згідно договору дарування частини житлового будинку від 17.12.2001 року. Однак, державний нотаріус допустив порушення та видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом та зареєстрував у власність відповідача належне їй нерухоме майно. У зв`язку з цим нею подано заяву про збільшення позовних вимог, а саме визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину.
Натомість, суд обґрунтовує в оскаржуваній ухвалі, що першою та другою вимогою (визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину) у заяві про збільшення позовних вимог вона фактично змінила предмет та підстави позову через заявлення нових позовних вимог.
Разом з тим, нею була заявлена ще третя вимога про виділення відповідачу ОСОБА_2 в натурі, як окрему одиницю (1/) домоволодіння, яка без жодного сумніву стосується предмета і підстав позову, що не було спростовано у висновках суду.
Наголошує, що не вважається зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Необхідність у зміні предмету позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не в повній мірі забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.
Просить скасувати ухвалу суду (а.с.148-152).
Позиція інших учасників справи
Представник ОСОБА_2 адвокат Дяків Д.І. подав відзив на апеляційну скаргу, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою. Зазначає, що згідно з усталеною правовою практикою основними елементами, що визначають сутність позову, є предмет і підстава. Зміна предмету позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову – це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. При цьому Верховний Суд наголошує, що одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Вважає, що суд вірно встановив, що по суті позивачка подала новий позов. Зокрема, були заявлені нею нові позовні вимоги, а не збільшення попередніх, а саме: було заявлено вимоги про скасування свідоцтв про право на спадщину, які не охоплювалися первісним позовом. Також були зазначені нові підстави, зокрема для їх задоволення (охоплення свідоцтвом про право на спадщину частини майна позивачки). Слід зауважити, що до подання апеляційної скарги (25.06.2025 року) сторона позивача подала новий позов (17.06.2025 року, справа №344/10640) з вимогами, зазначеними в заяві про збільшення позову в даній справі, у якій вже відкрито провадження. Відтак, подачею в даній справі апеляційної скарги сторона позивача створює ситуацію, що гіпотетично (у випадку задоволення скарги) в суді будуть знаходитись два провадження з однаковим предметом та підставами позову, що є неможливим. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду – без змін (а.с.163-164).
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
У судове засідання не з`явився відповідач та його представник адвокат Дяків Д.І., які повідомлені належним чином про день, місце та час розгляду справи. Представник відповідача просив розгляд справи відкласти. Колегія суддів, визнавши його причини неявки неповажними, ухвалила розглядати справу у його відсутності. 
Вислухавши пояснення представника позивачки адвоката Іванціва М.В., доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
В силу ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
За приписами частини шостої статті 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.
Під час застосування процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції (постанова Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20, провадження № 61-15126св21).
Ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог не входить до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду в порядку статті 353 ЦПК України. Наслідком відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог є повернення такої заяви позивачу.
Водночас пунктом 6 частини першої статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (частина дев`ята статті 10 ЦПК України)».
Виходячи із усталеної судової практики, висловленої у постановах Верховного Суду, ухвали про відмову у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог можуть бути оскаржені.
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Згідно з пунктами 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
З огляду на викладене позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів предмета і підстави позову.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.
Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.  
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. 
Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.
Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета і підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема, у статті 16 ЦК України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин.
Необхідність у зміні предмета позову може виникати тоді, коли початкові вимоги позивача не будуть забезпечувати чи не повною мірою забезпечать позивачу захист його порушених прав та інтересів.
Зміна предмета позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин.
Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України.
Схожий за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 18 травня 2022 року у справі № 570/5639/16-ц та від 12 жовтня 2022 року у справі №723/1233/17.
При цьому колегія суддів зазначає, що збільшити або зменшити розмір позовних вимог можна лише тоді, коли вони виражені у певному цифровому еквіваленті, наприклад, у грошовому розмірі.
Збільшення чи зменшення розміру позовних вимог необхідно розуміти зміну кількісних показників, в яких виражена позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову тощо). Тобто збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір заявлених вимог.
Тобто збільшенням розміру позовних вимог є збільшення позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві, тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано із пред`явленням додаткових чи нових позовних вимог, про які не йшлося у позовній заяві.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції встановив наявність правових підстав для відмови у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог у зв`язку із тим, що подавши заяву, позивачка фактично змінила предмет та підстави позову, оскільки у такій заяві заявила нові вимоги, вирішення яких передбачає з`ясування судом зовсім інших обставин, ніж ті, що встановлюються судом при зверненні до суду із даним позовом. Крім того, заява не містить обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з таких підстав.
Як вбачається зі змісту заяви про збільшення вимог, після збільшення позовних вимог позивач доповнила позов ще двома новими позовними вимогами такого змісту: 1) Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.12.2014 року, реєстраційний номер 1-1344, видане ОСОБА_2 за його померлою матір`ю на 53/100 частки права на домоволодіння та зобов`язати державного нотаріуса Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк Катерину Федорівну здійснити скасування реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; 2) визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.12.2014 року, реєстраційний номер 1-1346, видане ОСОБА_2 за його померлою матір`ю на земельну ділянку площею 0,0738 га, кадастровий номер 2610192001:25:006:0196, та зобов`язати державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк Катерину Федорівну здійснити скасування реєстрації права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійсненого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.12.2014 року, реєстраційний номер 1-1346. 
Зі змісту позовних заяв вбачається, що нові заявлені позовні вимоги жодним чином не пов`язані як з предметом, так і з підставами позову, заявленому в первісній редакції.
Зобов`язання вчинити дії у первісному та зміненому позовах мають різну правову природу, різний порядок правового регулювання і нові заявлені матеріально-правові вимоги позивача мають обов`язково обґрунтовуватися іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
Заяву позивача слід вважати новим позовом, оскільки така містить самостійні матеріально-правові вимоги, які не були визначені позивачем первісними підставами позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з відповідними позовними вимогами.
При цьому заява позивачки про збільшення позовних вимог є фактично поданням окремого позову із іншим предметом та підставами позову, що виключає можливість розгляду поданої позивачем заяви в якості збільшення розміру заявлених позовних вимог.
Згідно частини першої статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Однак таке об`єднання позовних вимог можливе саме в одній позовній заяві при зверненні з позовом до суду, а не шляхом подання нового самостійного позову з додатковими позовними вимогами після порушення провадження у справі для його спільного розгляду з первісним позовом.
Можливість об`єднання декількох позовних вимог шляхом подання заяви про збільшення позовних вимог до вже поданого позову чинним ЦПК України не передбачено.
Подана заяви про збільшення позовних вимог, незважаючи на її назву, фактично такою не є, оскільки у цій заяві не порушується питання про збільшення кількісних показників за тими ж самими вимогами, які були заявлені в позовній заяві.
Вказана заява є заявою про доповнення предмета позову новими вимогами, яка не є заявою про збільшення раніше заявлених позовних вимог, як вважає позивачка.
Збільшення розміру позовних вимог не передбачає пред`явлення однієї чи кількох нових вимог, додатково до викладених у позовній заяві.
Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянув справу № 922/404/19 та встановив, що під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві.
Касаційний суд зазначив, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.
Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог.
Не беруться до уваги і посилання апелянта на те, що нею була заявлена ще третя вимога про виділення відповідачу ОСОБА_2 в натурі, як окрему одиницю (1/1) домоволодіння, яка стосується предмета і підстав позову, а суд першої інстанції і в цій частині повернув заяву, оскільки така вимога заявлена позивачкою в інтересах відповідача, але в будь-якому випадку, вирішуючи спір про поділ садиби (будинку та земельної ділянки) в цілому або про виділ частки у цьому майні, обов`язком суду є вирішення спору з визначенням окремих об`єктів кожній із сторін. Тому навіть без заявлення такої вимоги, спір судом має бути вирішений. 
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заява ОСОБА_1 за своїм змістом не є заявою про збільшення розміру позовних вимог, а тому не може бути прийнята до провадження в межах цієї справи.
Доводи викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Відтак, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, не виявлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду викладене, колегія суддів доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про відмову у прийнятті заяві про збільшення позовних вимог від09 червня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       
Головуючий                                                                  І.О. Максюта
Судді:                                                                        В.М. Барков
                                                                               О.В.Пнівчук 

Повний текст постанови складено 25 листопада 2025 року.