ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/200/25  Номер провадження 22-ц/814/461/26	Головуючий у 1-й інстанції Малюк М. В.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Підодвірний Тарас Іванович, на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 липня 2025 року (з урахуванням заперечень на ухвалу Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 22 травня 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду із позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №9891186 від 30 листопада 2023 у розмірі 81017,50 грн та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 листопада 2023 року між Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 укладено договір №9891186. На встановлених договором умовах ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит в розмірі 23000,00 грн строком на 105 днів.
26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №104-МЛ, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до укладеного договору відступлення права вимоги від 26 березня 2024 року №104-МЛ до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №9891186 від 30 листопада 2023 року на загальну суму 81017,50 грн, яка складається з тіла кредиту у розмірі 23000,00 грн, заборгованості за процентами в розмірі 56407,50 грн, заборгованості за комісією в розмірі 1610,00 грн.
Відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, грошові кошти не повернув, проценти не сплатив, чим порушив права та інтереси позивача.
Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором. 
Короткий зміст судового рішення 
Рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 липня 2025 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №9891186 від 30 листопада 2023 року в сумі 78027,50 грн.
В іншій частині позовних вимог, відмовлено.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2332,61 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано частковою обґрунтованістю позовних вимог.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
З рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 липня 2025 року, з урахуванням заперечень на ухвалу Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 22 травня 2025 року, не погодився відповідач, в інтересах якого діє представник - адвокат Підодвірний Т.А., та оскаржив його в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, прохала суд скасувати ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області, у справі № 534/200/25 від 22 травня 2025 року та виключити із числа доказів по справі лист від ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» направлений останнім на виконання ухвали про витребування доказів від 22 травня 2025 року; скасувати рішення Комсомольського міського суду Полтавської області, у справі № 534/200/25 від 03 липня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФК «Кредит Капітал» і стягнути на користь відповідача судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги. 
Крім того, в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції включені заперечення на ухвалу суду першої інстанції, в якій відповідач просить скасувати ухвалу Горішньоплавнівського районного суду Полтавської області від 22 травня 2025 року та виключити із числа доказів по справі лист про витребування доказів від ТОВ «ФК «Контранктний дім» направлений на виконання ухвали про витребування доказів від 22 травня 2025 року.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на процесуальні порушення під час розгляду справи, зокрема клопотання про витребування доказів подано позивачем із порушенням строку на його подання та без обґрунтування вжиття заходів направлених на отримання доказів, самостійно, отже документи отримані районним судом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» повинні бути залишені без розгляду, а ухвала районного суду про витребування доказів по справі від 22 травня 2025 року, підлягає скасуванню.
Вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення договору та отримання коштів на його виконання.
Крім того, акцентує увагу, що позивачем не надано доказів переходу права вимоги за кредитним договором відповідача до позивача.
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, в інтересах якого діє представник Зарицька Д.Ю., просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 липня 2025 року залишити без змін.
Звертає увагу, що 30 листопада 2023 року між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 9891186 на суму 23000,00 грн, зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача. ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачеві одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору у вигляді смс на номер телефону відповідача, який той використав для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору № 9891186 від 30 листопада 2023 року, що зафіксовано в ІТС товариства. Кредитний договір № 9891186 від 30 листопада 2023 року є укладеним в електронній формі.
Крім того, позивачем на підтвердження факту перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок позичальника додано копію платіжного доручення №116536596; дата транзакції: 30 листопада 2023 року; сума транзакції 23000,00 грн.
З приводу переходу права вимоги за кредитним договором позивач зауважив, що згідно з Витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимог №104-МЛ від 26 березня 2024 року, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 в загальній сумі заборгованості 81017,50 грн. Всі дані вказані у Витягу повністю відповідають договору відступлення права вимоги № 104-МЛ від 26 березня 2024 року та вказують на те, що позивач не вносив інші дані відмінні від тих, які надані ТОВ «Мілоан».
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що ціна позову складає 81017,50 грн, що є менше ніж тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7 та статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження. 
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції встановлено, що 30 листопада 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №9891186 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Відповідно до пункту 1.1 договору, кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на визначений пунктом 1.3. договору строк надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у пункті 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Сума кредиту становить 23000,00 грн.
Кредит надається строком на 105 днів з 30 листопада 2023 року і складається з пільгового та поточного періодів.
Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 15 грудня 2023 року.
Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 14 березня 2024 року (пункти 1.3.1-1.3.2 договору).
Згідно із пунктом 1.4 договору, позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 15 грудня 2023 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 14 березня 2024 року.
Пунктом 1.5 договору визначено, що загальні витрати позичальника за пільговий період складають 4887,50 грн в грошовому виразі та 10771,00 відсотків річних у процентному значенні, загальні витрати позичальника за кредитом складають 77337,50 грн в грошовому виразі та 16643,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 27887,50 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 100337,50 грн. 
Комісія за надання кредиту:1610,00 грн (пункт 1.5.1 договору).
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 3277,50 грн, які нараховуються за ставкою 0,95 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 72450,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (пункти 1.5.2-1.5.3 договору).
Відповідно до пункту 2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_2 .
Пунктом 6.1 договору, визначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі.
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало, надало останньому кредит у сумі 23000,00 грн шляхом зарахування, 30 листопада 2023 року, кредитних коштів на його платіжну картку № НОМЕР_2 , призначення платежу: кошти згідно договору № 9891186. На підтвердження чого свідчить копія платіжного доручення ТОВ «Мілоан» 116536596 від 30 листопада 2023 року. Також підтверджується інформацією ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», згідно з якою 30 листопада 2023 року о 12:26 год здійснено переказ коштів від платника ТОВ «Мілоан» за відповідною платіжною операцією на суму 23000,00 грн на користь відповідача на платіжну картку НОМЕР_2 (АТ «Сенс Банк») з призначенням платежу «Кошти згідно договору 9891186».
Відомості про платіжну картку, на яку здійснено цей переказ збігаються з відомостями про платіжну картку відповідача в договорі про споживчий кредит № 9891186 від 30 листопада 2023 року.
26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №104-МЛ. Відповідно до пункту 1.1 цього договору, на умовах, встановлених цим договором. Кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (Портфель Заборгованості).
Відповідно до пункту 7.1 договору, в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги. Новий кредитор протягом 5 робочих днів від дати підписання цього договору сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 2222047,80 грн без ПДВ. При цьому оплата прав вимоги, які підлягають відступленню згідно цього договору, щодо кожного окремого боржника визначається згідно з Додатком №1 до даного договору.
У витязі з реєстру боржників від 26 березня 2024 року до договору відступлення права вимоги №104-МЛ боржником значиться ОСОБА_1 , залишок за тілом кредиту 23000,00 грн, по відсотках 56407,50 грн, по комісії 1610,00 грн (номер з/п 1366).
За актом приймання-передачі реєстру боржників від 26 березня 2024 року до договору про відступлення права вимоги кредитор ТОВ «Мілоан» передав, а новий кредитор - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв означений реєстр боржників.
Відповідно до платіжної інструкції від 26 березня 2024 року № 406 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатив ТОВ «Мілоан» суму фінансування за відступлене право вимоги згідно з договором відступлення права вимоги від 26 березня 2024 року №104-МЛ в розмірі 2222047,80 грн, що відповідає умовам договору в пункту 7.1.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором від 30 листопада 2023 року № 9891186, загальна заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 81017,50 грн, що включає заборгованість, зокрема, за кредитом у сумі 23 000,00 грн, по несплачених відсотках за користування кредитом 56407,50 грн, за комісією 1610,00 грн.
Позиція апеляційного суду
Щодо рішення суду першої інстанції
Відносно укладення договору
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19.
Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18), від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20 (провадження № 61-6379св21).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
У постанові Верховного Суду у справі №127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року суд дійшов висновку, що «Без отримання листа на адресу електронної пошти і смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Договір про надання кредиту № 9891186 зі сторони відповідача було підписано електронним підписом, створеним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, який сформовано автоматично та було направлено на номер мобільного телефону, що був повідомлений ним ТОВ «Мілоан» та зазначений в договорі № 9891186 від 30 листопада 2023 року.
У Довідці про ідентифікацію передбачені усі персональні дані відповідача, зокрема РНОКПП та дата народження, що дає можливість його ідентифікувати, за інформацією у Довідці про ідентифікацію можна точно встановити, кому саме було надіслано одноразовий ідентифікатор та ким підписано кредитний договір № 9891186 від 30 листопада 2023 року.
Можливість укладення договору вищевказаним способом підтверджується правовою позицією, яка викладена Верховним Судом у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 та інших.
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (статтею 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Отже, ОСОБА_1 уклав даний договір, маючи можливість розрахувати доцільність взяття на себе такого зобов`язання та оцінити усі ризики у зв`язку з їх прийняттям, і доводи апеляційної скарги про неукладеність кредитного договору з позивачем спростовані наявними у справі доказами та наведеними нормами.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Поряд з іншим, на підтвердження заборгованості за кредитним договором № 9891186 позивачем до суду надано:
- заяву на отримання кредиту № 9891186 від 30 листопада 2023 року, підписану відповідачем, що свідчить про його волевиявлення на укладення кредитного договору, в якій відповідач зазначив платіжну картку, на яку має бути перерахована сума кредиту та банк, що випустив картку;
- платіжне доручення № 116536596 від 30 листопада 2023 року якому вказано отримувача – ОСОБА_1 суму переказу та номер картки отримувача, яка відповідач вказав при заповненні заяви на отримання кредиту;
- відомості про щоденні нарахування по кредитному договору № 9891186, де, крім номеру договору та прізвища відповідача, вказано його номер облікової картки платника податків, що була вказана ОСОБА_1 під час заповнення анкети заяви та заяви при триманні кредиту, а також в договорі, які відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та положень постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» № 75 від 04 липня 2018 року є належними доказами, що підтверджують рух коштів, нарахування процентів та розмір заборгованості;
- виписку з особового рахунка за кредитним договором, що підтверджує суму боргу та, у сукупності з іншими доказами, є належним підтвердженням розміру заявлених позовних вимог.
За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.
Отже, з урахуванням наявних у справі письмових доказів та пояснень позивача, викладених у позовній заяві, у суду першої інстанції не було підстав для висновку про недоведеність укладення кредитного договору та перерахування кредитних коштів та наявності заборгованості, відтак висновок суду про відмову у позові є помилковим.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів, що надані розрахунки заборгованості не можуть бути первинними документами, які можуть підтверджувати наявність заборгованості відповідача, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак, відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. 
Будь яких доказів, які б спростували як укладення самого кредитного договору, так і отримання відповідачем кредитних коштів матеріали справи не містять.
Щодо відступлення права вимоги
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором.
Як було вказано вище, 26 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №104-МЛ.
Суд першої інстанції правильно вказав, що позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до позовної заяви додало копію витягу з реєстру боржників від 26 лютого 2024 року, яка засвідчена належним чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатив ТОВ «Мілоан» суму фінансування за відступлене право вимоги згідно з договором відступлення права вимоги від №104-МЛ в розмірі 2 222047,80 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції № 406 від 26 березня 2024 року.
Отже, відповідач несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
У постановах Верховного Суду, зокрема, від 18 жовтня 2023 у справі № 905/306/17, від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 вказано, що «Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є: належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, докази на підтвердження оплати за договором».
Суд прийшов до правильного висновку про набуття позивачем прав вимоги до відповідача за договором про споживче кредитування від № 9891186, з даним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції, а твердження відповідача спростовуються матеріалами справи в їх сукупності.
Щодо ухвали Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 22 травня 2025 року
Частиною першою статті 353 ЦПК України визначено ухвалу суду першої інстанції на які можуть бути подані скарги окрему від рішення суду першої інстанції. 
Частина друга вказаної вище статті передбачає, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
Враховуючи, що ухвала про витребування доказів не міститься у переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, то, відповідно, сторона у справі може включити заперечення на цю ухвалу у апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. 

Перевіряючи заперечення на ухвалу Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 22 травня 2025 року, які включені до апеляційної скарги, колегія суддів зауважує нижче наведене. 
Частиною 1 статті 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
З матеріалів справи та змісту ухвали Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 22 травня 2025 року вбачається, що позивачем, одночасно із заявленням клопотання про витребування доказів, зазначено обґрунтування неможливості його подання у встановлений законом строк, суд першої інстанції у вказаній ухвалі надав оцінку обставинам, які посилався позивач та дійшов висновку про наявність підстав для витребування доказів для повного та всебічного встановлення усіх обставин.
Отже, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 22 травня 2025 року, оскільки, у даному випадку, відповідно до частини сьомої статті 81 та частини шостої статті 95 ЦПК України суд першої інстанції вчинив дії щодо перевірки поданих доказів позивачем з урахуванням висунутих заперечень відповідачем.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
З огляду на вище викладене, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення і, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, як такого, що ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи і є безпідставними.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наявних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновки суду першої інстанції, відповідно, рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 липня 2025 року та ухвалу цього суду від 22 травня 2025 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Щодо судових витрат 
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Підодвірний Тарас Іванович – залишити без задоволення.

Рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03 липня 2025 року та ухвалу Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 22 травня 2025 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 січня 2026 року.

Головуючий       В.П. Пікуль

Судді         Т.В. Одринська

О.О. Панченко