Справа № 214/7326/24
2/214/1246/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
26 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: 
головуючого - судді Євтушенка О.І.,
за участю:
секретарів судового засідання - Попкової Ю.В., Авдєєва М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №214/7326/24 за позовною заявою (в уточненій редакції) представника ОСОБА_1 - адвоката Примакова Костянтина Олексійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 , приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Кучман Ірина Іванівна, ОСОБА_6 , про визнання правочину недійсним, застосування реституції шляхом витребування майна у добросовісного набувача та відновлення становища, що існувало до порушення,-

Представники:
від позивача - адвокат Примаков К.О.,
від відповідача-1 - адвокат Шемет І.О.,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Примаков К.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою 02.09.2024, в подальшому уточнивши коло учасників та зміст вимог в редакції позову від 31.10.2024, просив суд: визнати недійсною довіреність від 05.12.2014, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І., зареєстровану в реєстрі за № 2557, видану ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на представництво його інтересів; витребувати від ОСОБА_2 як у добросовісного набувача, квартиру АДРЕСА_1 , та повернути її у власність ОСОБА_1 ; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення квартири у власність правонаступникові ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - спадкоємцю першої черги в порядку спадкування за законом ОСОБА_1 в порядку спадкування.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_7 у відповідності до свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 , виданого 12.05.1998 органом приватизації УЖКГ Криворізької міської ради та свідоцтва про право на спадщину за законом НАК 148996, виданого 11.12.2014 Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою належала квартира АДРЕСА_1 . У середині листопада 2014 року, ОСОБА_10 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вирішили заволодіти належною ОСОБА_7 квартирою, поза його волею. З цією метою вони, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , шляхом заміни фотознімка ОСОБА_7 на фотознімок ОСОБА_3 , підробили раніше викрадений ОСОБА_4 у ОСОБА_7 паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 28.08.1997 Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області. Після цього вони, продовжуючи реалізувати свої злочинні наміри, згідно попередньої домовленості, прибули до приміщення приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., розташованого за адресою: вул. Костенко, буд.25, приміщення №1, м. Кривий Ріг. Там, з метою виготовлення від імені ОСОБА_7 підробленої довіреності, ОСОБА_3 надав приватному нотаріусу завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 28.08.1997 Центрально-Міським на ім`я ОСОБА_7 з вклеєною фотографією ОСОБА_3 , переконавши приватного нотаріуса Кучман І.І., що він дійсно є ОСОБА_7 . У свою чергу, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., будучи переконаною в достовірності наданих їй документів, виготовила довіреність на право представляти інтереси ОСОБА_7 в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 ; при цьому, ОСОБА_3 вніс завідомо неправдиві відомості про те, що він є ОСОБА_7 та він уповноважує ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (які не були обізнаними в скоєнні злочину) представляти його інтереси в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу вищезазначеної квартири, після чого підписав вказану довіреність від ОСОБА_7 , тим самим виготовив підроблений офіційний документ. У подальшому, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , передали вищезазначену підроблену довіреність ОСОБА_11 , який не був повідомлений про злочинні наміри останніх, тим самим збувши підроблений офіційний документ. Крім того, повторно, 05.12.2014, у денний час, ОСОБА_10 умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , з метою придбання права на майно шляхом обману - квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 , після підробки паспорта останнього та виготовлення підробленої довіреності від імені ОСОБА_7 на ОСОБА_8 і ОСОБА_11 на продаж вищезазначеної квартири, запевнили останніх в тому, що ОСОБА_7 має наміри продати належну йому на праві приватної власності зазначену квартиру та передали ОСОБА_8 і ОСОБА_11 підроблену ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність від імені ОСОБА_7 на право представництва його інтересів та розпорядження спірною квартирою, зареєстровану приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. в реєстрі за №2557. ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , будучи необізнаними у злочинних намірах ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , впевненими у справжності нотаріально посвідченої довіреності і про наміри ОСОБА_7 продати належну йому квартиру, передали ОСОБА_3 гроші в сумі 7 200 доларів США, тим самим придбавши право на зазначене майно. У подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розподілили між собою виручені грошові кошти на власний розсуд. Виступаючи від імені ОСОБА_7 на підставі вищезазначеної довіреності, 16.12.2014 ОСОБА_11 реалізував зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. та зареєстрованого в реєстрі за №2636, продавши квартиру ОСОБА_5 . Таким чином, спірна квартира вибула з власності ОСОБА_7 поза його волею в результаті протиправних дій третіх осіб. Відносно вищевказаних осіб, які позбавили ОСОБА_7 права власності на квартиру, a також інших мешканців м. Кривого Рогу, були порушені кримінальні провадження, які були об`єднані в одне провадження за №12013040770003034 від 19.08.2013. Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2019 у справі №214/9296/15-к ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст.190 КК України, які шляхом підробки документів, заволоділи квартирою ОСОБА_7 . У зв`язку з тим, що довіреність від імені ОСОБА_7 від 05.12.2014, посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., зареєстрована в реєстрі за №2557, вчинена поза волевиявленням ОСОБА_7 та не відповідала його внутрішній волі, так як він вказаний правочин не вчиняв, не підписував, його вчинила інша особа по підробленому паспорту ОСОБА_7 , про що останній нічого не знав, то вказана довіреність судом має бути визнана недійсною. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2024 позов ОСОБА_7 задоволено повністю: визнано недійсною довіреність від 05.12.2014, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І., зареєстровану в реєстрі за №2557, видану ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ; витребувано у ОСОБА_5 як у добросовісного набувача, квартиру АДРЕСА_1 та повернуто її у власність ОСОБА_7 ; відновлено становище, яке існувало до порушення та визнано за ОСОБА_7 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м.; стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1529 грн. 92 коп. Однак, заочне рішення суду було оскаржене в апеляційному порядку ОСОБА_2 , який посилався на те, що він є добросовісним набувачем квартири, оскільки 29.12.2020 він придбав її у ОСОБА_5 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу. У ході апеляційного перегляду було встановлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті про свої права на спадщину заявив його син ОСОБА_1 , а інший син ОСОБА_6 - відмовився від прийняття спадщини. За цих підстав ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.08.2024 провадження у справі було закрите у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 . 
Позивач за життя свого батька не знав про пред`явлення ним позову з приводу спірної квартири, а дізнався вже пізніше. Вважаючи, що квартира вибула з володіння батька всупереч його волі в результаті протиправних дій третіх осіб, вона має бути включена в обсяг спадкової маси із визнанням прав на неї за позивачем. 
Ухвалою суду від 24.09.2024 позовну заяву було залишено без руху. На виконання ухвали суду 31.10.2024 від представника позивача - адвоката Примакова К.О. надійшла заява з долученням позовної заяви в уточненій редакції, а також квитанції про доплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (за 2 немайнові вимоги).
Ухвалою суду від 08.11.2024 позовну заяву (в уточненій редакції) прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження та призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 06.02.2025 закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду.

У ході розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Примаков К.О. на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав, викладених в уточненій редакції позову. 
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Шемет І.О. заперечував проти задоволення позовних вимог в частині витребування майна від добросовісного набувача ОСОБА_2 , виклавши свої заперечення у відзиві. Представник зауважив, що спірну квартиру ОСОБА_2 набув у власність за договором купівлі-продажу, укладеним з ОСОБА_5 29.12.2020. Договір було укладено з узгодженням усіх істотних умов, з нотаріальним посвідченням та дотриманням усіх вимог закону та внесенням відомостей про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При посвідченні правочину приватним нотаріусом було встановлено відсутність обтяжень на відчужуваній квартирі, жодних сумнівів щодо правомочності продавця на володіння квартирою та її відчуження не було. Відтак, ОСОБА_2 не міг та не повинен був передбачити наявність ризики щодо можливого припинення прав на квартиру з підстав оспорювання довіреності від 05.12.2014, за якою квартиру було відчужено вперше. Оскільки ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірної квартири, то витребування майна з володіння відповідача призведе до порушення його прав, покладе індивідуальний та надмірний тягар із захисту пав та не відповідатиме засадам розумності і справедливості. 
Інші учасники справи правом на подання заперечень, письмових пояснень не скористались.
У подальшому жоден з учасників справи не заявив про свою участь в судовому засіданні, у зв`язку з чим суд завершує розгляд справи з ухваленням рішенням у письмовому порядку.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів судом не вживались.

Суд, дослідивши зміст та вимоги позовної заяви (в уточненій редакції), письмові матеріали справи, встановивши предмет спору та визначивши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в сукупності, доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Підстави для ухвалення такого рішення обумовлені наступним.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 у відповідності до свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 , виданого 12.05.1998 органом приватизації УЖКГ Криворізької міської ради та свідоцтва про право на спадщину за законом НАК 148996, виданого 11.12.2014 Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою належала квартира 
АДРЕСА_1 змінено на « АДРЕСА_3 » відповідно до розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 19.05.2026 №Р-223/0/3-16. Вказана обставина є загальновідомою, а тому в силу ч.3 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.
У середині листопада 2014 року ОСОБА_10 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вирішили заволодіти належною ОСОБА_7 квартирою, поза його волею. З цією метою вони, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , шляхом заміни фотознімка ОСОБА_7 на фотознімок ОСОБА_3 , підробили раніше викрадений ОСОБА_4 у ОСОБА_7 паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 28.08.1997 Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області. Після цього вони, продовжуючи реалізувати свої злочинні наміри, згідно попередньої домовленості, прибули до приміщення приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., розташованого за адресою: вул. Костенко, буд.25, приміщення №1, м. Кривий Ріг. Там, з метою виготовлення від імені ОСОБА_7 підробленої довіреності, ОСОБА_3 надав приватному нотаріусу завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 28.08.1997 Центрально-Міським на ім`я ОСОБА_7 з вклеєною фотографією ОСОБА_3 , переконавши приватного нотаріуса Кучман І.І., що він дійсно є ОСОБА_7 . У свою чергу, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., будучи переконаною в достовірності наданих їй документів, виготовила довіреність на право представляти інтереси ОСОБА_7 в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу належної йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 ; при цьому, ОСОБА_3 вніс завідомо неправдиві відомості про те, що він є ОСОБА_7 та він уповноважує ОСОБА_8 та ОСОБА_11 (які не були обізнаними в скоєнні злочину) представляти його інтереси в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу вищезазначеної квартири, після чого підписав вказану довіреність від ОСОБА_7 , тим самим виготовив підроблений офіційний документ. У подальшому, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , передали вищезазначену підроблену довіреність ОСОБА_11 , який не був повідомлений про злочинні наміри останніх, тим самим збувши підроблений офіційний документ. Крім того, повторно, 05.12.2014, у денний час, ОСОБА_10 умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , з метою придбання права на майно шляхом обману - квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_7 , після підробки паспорта останнього та виготовлення підробленої довіреності від імені ОСОБА_7 на ОСОБА_8 і ОСОБА_11 на продаж вищезазначеної квартири, запевнили останніх в тому, що ОСОБА_7 має наміри продати належну йому на праві приватної власності зазначену квартиру та передали ОСОБА_8 і ОСОБА_11 підроблену ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність від імені ОСОБА_7 на право представництва його інтересів та розпорядження спірною квартирою, зареєстровану приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. в реєстрі за №2557. ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , будучи необізнаними у злочинних намірах ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , впевненими у справжності нотаріально посвідченої довіреності і про наміри ОСОБА_7 продати належну йому квартиру, передали ОСОБА_3 гроші в сумі 7 200 доларів США, тим самим придбавши право на зазначене майно. У подальшому ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розподілили між собою виручені грошові кошти на власний розсуд. 
Виступаючи від імені ОСОБА_7 на підставі вищезазначеної довіреності, 16.12.2014 ОСОБА_11 реалізував зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. та зареєстрованого в реєстрі за №2636, продавши квартиру ОСОБА_5 . Таким чином, спірна квартира вибула з власності ОСОБА_7 поза його волею в результаті протиправних дій третіх осіб. 
Відносно вищевказаних осіб, які позбавили ОСОБА_7 права власності на квартиру, a також інших мешканців м. Кривого Рогу, були порушені кримінальні провадження, які були об`єднані в одне провадження за №12013040770003034 від 19.08.2013.
Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2019 у справі №214/9296/15-к, що набрав законної сили 01.04.2020 після апеляційного перегляду, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст.190 КК України, які шляхом підробки документів, заволоділи квартирою ОСОБА_7 . Обставини вчинення кримінальних правопорушень, потерпілим в яких був ОСОБА_7 , в результаті чого з його володіння вибула спірна квартира, останні підтвердили в ході розгляду судом кримінального провадження, визнавши беззаперечно свою вину.
29.12.2020 ОСОБА_12 відчужила квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Є.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1657. Відомості про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.12.2020, запис про право власності №39971163, форма власності - приватна.
У зв`язку з тим, що довіреність від імені ОСОБА_7 від 05.12.2014, посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., зареєстрована в реєстрі за №2557, вчинена поза волевиявленням ОСОБА_7 та не відповідала його внутрішній волі, так як він вказаний правочин не вчиняв, не підписував, його вчинила інша особа по підробленому паспорту ОСОБА_7 , про що останній нічого не знав, то вказана довіреність була оскаржена ОСОБА_7 в судовому порядку на предмет її недійсності як правочину.
Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2024 позов ОСОБА_7 задоволено повністю: визнано недійсною довіреність від 05.12.2014, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І., зареєстровану в реєстрі за №2557, видану ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ; витребувано у ОСОБА_5 як у добросовісного набувача, квартиру АДРЕСА_1 та повернуто її у власність ОСОБА_7 ; відновлено становище, яке існувало до порушення та визнано за ОСОБА_7 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м.; стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1529 грн. 92 коп. Однак, заочне рішення суду було оскаржене в апеляційному порядку ОСОБА_2 .
У ході апеляційного періоду було встановлено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за цих підстав ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.08.2024 провадження у справі було закрите.
Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу витребування позивачем як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7 належної йому спадщини, до якої він включає також спірну квартиру, що вибула з володіння спадкодавця поза його волею, від відповідача ОСОБА_2 як останнього набувача, із оспорюванням довіреності як правочину та застосуванням реституції. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог суд виходить з такого.
Щодо оспорювання довіреності.
Відповідно до ч.ч.1,2,3,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.
Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а згідно зі ст.236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що довіреність від 05.12.2014 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на розпорядження належною ОСОБА_7 квартирою АДРЕСА_1 , він не видавав та не підписував, його вчинила інша особа, що встановлено вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2019, який набрав законної сили та встановлює преюдиційні обставини для вирішення даного спору.
Аналіз змісту вироку суду та обсягу наявних у справі доказів у сукупності безумовно свідчать про те, що довіреність від 05.12.2014 ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_13 не видавалась за його вільним волевиявленням та згодою, а тому він повноваженнями ОСОБА_8 та ОСОБА_13 на право представництва та розпорядження спірною квартирою від свого імені не наділяв, в зв`язку з чим належна ОСОБА_7 на праві власності квартира вибула з володіння останнього поза його волею в результаті протиправних дій таких осіб, а тому на підставі ст.ст.203 ч.3, 215 ч.1 ЦК України оспорювана довіреність є недійсною із застосуванням наслідків недійсності шляхом реституції.

Щодо витребування спірного майна у добросовісного набувача.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 13.01.2021 Долинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Як визначено ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до положень ст.ст.1216-1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Як слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10.06.2021 №65129167 та довідки Гурівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 02.11.2021 №151, заповітів чи спадкових договорів від імені ОСОБА_7 за його життя не складалось та в нотаріальному порядку не посвідчувалось.
Згідно зі ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.
Відповідно до ст.1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Так, спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 є його сини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших спадкоємців за законом, які б належали до першої черги спадкування за законом, в ході судового розгляду не встановлено.
Дослідженням копій матеріалів спадкової справи, витребуваної із Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, встановлено, що 10.06.2021 із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 звернувся його син ОСОБА_1 (позивач у справі). За його заявою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №53/2021 (номер у Спадковому реєстрі 67801993). Цього ж дня із заявою про відмову від прийняття спадщини звернувся інший спадкоємець ОСОБА_7 - син ОСОБА_6 
05.11.2021 державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Фоміних В.В. спадкоємцеві ОСОБА_7 - ОСОБА_1 було видано свідоцтва про право на спадщину на таке майно: земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 3521981300:51:000:1698 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) за АДРЕСА_4 ; земельну ділянку площею 0,65 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 3521981300:51:000:0001; житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_4 .
Звертаючись до суду з вимогами про витребування з володіння ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , як майна, що вибуло з володіння ОСОБА_7 поза його волею в результаті протиправних дій третіх осіб, ОСОБА_1 посилався на те, що вказана квартира має бути включена до складу спадкової маси після смерті батька ОСОБА_7 із подальшим успадкування її позивачем.
Так, за змістом ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
У постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №761/31879/15-ц вказано, що «оскільки відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене ст.388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника […]».
Отже, оскільки спірне майно було відчужене від імені спадкодавця ОСОБА_7 поза його волею, то він мав право за життя домагатися відновлення свого права на нього, що власне й здійснив, свідченням чому є ухвалення заочного рішення Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.01.2024. Прийнявши в установленому законом порядку спадщину після смерті ОСОБА_7 , позивач з часу її відкриття набув речові права на успадковане майно, володіння та право користування ним і, відповідно, право на захист цих прав.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі ст.388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України).
Власник, з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Такі правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16.
Судом встановлено, що підставою для звернення позивача до суду з цим позовом стало відчуження спірної квартири за життя ОСОБА_7 всупереч його волі в результаті протиправних дій третіх осіб. Свої права як власника ОСОБА_7 мав намір захистити за життя, однак провадження у справі за його позовом на стадії апеляційного перегляду було закрите у зв`язку зі смертю. Наразі, свої права на це майно має намір захистити ОСОБА_1 як його спадкоємець. При цьому, судовим розглядом доведеним є той факт, що квартира вибула із власності ОСОБА_7 поза його волею внаслідок протиправних дій третіх осіб. Також із досліджених матеріалів судом виснувано, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем спірного майна (титульним володільцем). Вказані висновки суду по справі стороною відповідача не оспорені.
Так, відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для ефективного відновлення його права. Задоволення віндикаційного позову є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас такий запис вноситься тільки, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №466/8649/16-ц). Отже, в разі задоволення віндикаційного позову рішення суду про витребування майна забезпечуватиме ефективне відновлення порушених прав власника, оскільки таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності, тому задоволення вимог щодо скасування записів про право власності не є потрібним для захисту порушених прав позивача.
У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає у нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). 
Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених ст.388 ЦК України (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 23.01.2013 у справі № 6-164цс12).Спадкоємець який прийняв спадщину може пред`являти віндикаційний позов (постанова Верховного від 20.06.2024 у справі № 465/4103/21). Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (ч.1 ст.330 ЦК України).
У даному випадку порушене право позивача ОСОБА_1 як спадкоємця, якому право на спадщину належить від дня відкриття спадщини (ч.3 ст.1223 ЦК України) підлягає захисту саме у вказаний спосіб, і заявлено такий позов цілком слушно саме до останнього набувача шляхом витребування спадкового майна після визнання недійсним первісного правочину (довіреності), на підставі якого майно вибуло з власності ОСОБА_1 всупереч його волі, оскільки право спадкоємця, якому право на спадщину належить від дня відкриття такої, захищається таким саме способом, як і право власника майна.
Крім того, позивач своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, довів родинний зв`язок із спадкодавцем ОСОБА_7 , спірна спадщина не є відумерлою, і у позивача не було б перешкод переоформити на себе спадщину, якби вона залишалася зареєстрованою за ОСОБА_7 , а тому вимога про витребування майна з володіння звернута до ОСОБА_2 , який є належним відповідачем, оскільки не визнає і оспорює право позивача на спадкування спірної квартири.
Вирішуючи спір в межах заявлених вимог щодо витребування спірного майна з володіння добросовісного набувача ОСОБА_2 та відновлення становища, що існувало до порушення прав шляхом повернення квартири у власність правонаступнику ОСОБА_7 - позивачеві ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне зауважити, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключатиме подальше невизнання, оспорювання права, та при ухваленні рішення забезпечить належне його виконання та відсутність необхідності повторного звернення до суду. Як підкреслив Верховний Суд у постанові від 02.10.2024 у справі №372/3733/22 «…некоректне з точки зору лінгвістики формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід стосовно дослівного розуміння змісту та вимог позову як реалізованого способу захисту суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави».
Відтак, враховуючи характер спору та його предмет, зміст порушеного права позивача як спадкоємця ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявленої ним віндикаційної вимоги шляхом витребування від ОСОБА_2 спірної квартири із відновленням попереднього становища належного власника ОСОБА_7 шляхом відновлення запису про його право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майном та включенням квартири до обсягу спадкової маси після смерті останнього.
Суд звертає увагу позивача, що вимога про передання спірної квартири безпосередньо у його власність як правонаступника власника ОСОБА_7 можлива лише в порядку спадкування за наявності спору про таке право, а відтак за відсутності постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру та зважаючи на часткове задоволення заявлених вимог із включенням квартири до обсягу спадкової маси, фактично є передчасною. Крім того, вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом може бути пред`явлена лише до спадкоємців, а в разі їх відсутності до територіальної громади за місцем відкриття спадщини, в той час як коло відповідачів у справі не в повному обсязі є відповідним із колом відповідачів за спадковим спором. Таким чином, вирішуючи спір в межах заявлених вимог, враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини та норми, які їх регулюють ці правовідносини, відсутні підстави для задоволення вимог в такий спосіб.
Приходячи до висновку про часткове задоволення віндикаційної вимоги, суд зауважує, що конструкція, за якої добросовісний набувач - у даному випадку ОСОБА_2 втрачає майно і змушений шукати способи компенсації своїх втрат, понесених на придбання квартири, дійсно покладає на добросовісного набувача окремий тягар. Разом з тим, факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в період дії заходів забезпечення позову за обізнаності з цим є підставою для виникнення обов`язку щодо відшкодування збитків ОСОБА_2 , що завдані таким відчуженням. Відтак, витребування майна у ОСОБА_2 за даним спором не позбавляє його права на захист своїх прав в окремому провадженні, що він не реалізував в рамках даної справи.
Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідно до ухвали суду від 08.11.2024 в силу ч.7 ст.158 ЦПК України підлягають скасуванню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача із частковим задоволенням позовних вимог та не заявлення ним вимог про відшкодування понесених судових витрат, а тому суд вважає за доцільне судові витрати у справі покласти на позивача.
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 158, 258-259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги (в уточненій редакції) представника ОСОБА_1 - адвоката Примакова Костянтина Олексійовича до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5 , приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Кучман Ірина Іванівна, ОСОБА_6 , про визнання правочину недійсним, застосування реституції шляхом витребування майна у добросовісного набувача та відновлення становища, що існувало до порушення - задовольнити частково.
Визнати недійсною довіреність від 05.12.2014, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І., зареєстровану в реєстрі за № 2557, видану ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на представництво його інтересів, із застосуванням наслідків реституції.
Витребувати від ОСОБА_2 , як у добросовісного набувача, квартиру АДРЕСА_1 , із відновленням попереднього становища належного власника ОСОБА_7 шляхом відновлення запису про його право власності на квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майном та включенням квартири до обсягу спадкової маси після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2024 шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,4 кв.м., яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2020, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Є.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1657 - скасувати.
Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати ухвалення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інн НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інн НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , інн невідомий, зареєстрованого місця проживання не має, фактична адреса місця мешкання невідома.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , інн НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , інн НОМЕР_7 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_7 .
Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Кучман Ірина Іванівна, адреса робочого місця: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Степана Бандери, буд.25, прим.1.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інн НОМЕР_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .

Рішення суду складено та підписано 26.01.2026.

Суддя           О.І. Євтушенко