Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2/733/83/26
Єдиний унікальний №733/2395/25
Рішення
Іменем України
(заочне)
23 січня 2026 року м.Ічня
Ічнянський районний суд Чернігівської області 
в складі: головуючого судді – Вовченка А.В.,
при секретарі - Мошенець Л.М.,
без участі сторін,
розглянувши в порядку спрощеногопозовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ічня цивільну справу за позовом ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту
в с т а н о в и в:
Влистопаді 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулось до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту у розмірі 25800,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит №71822697 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8000,00 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,25% в день. Позивач вказує, що відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення суми боргу за договором позики не виконав ні перед первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором кредиту №71822697 на підставі договору факторингу за №16/10/25 від 16.10.2025.
Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит, не сплачує, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути.
Таким чином, ОСОБА_1 станом на день подання позовної заяви до суду має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в загальній сумі 25800,00 грн, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за договором, суму сплаченого судового збору та витрати понесені на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Ічнянського районного суду від 02.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася. Рекомендоване повідомлення про вручення судових повісток на 26.12.2025 повернуте відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що 06.06.2025 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір надання коштів у кредит №71822697 (а.с.14-22).
Згідно з п.2.1. Договору, за цим договором Позикодавець зобов`язався передати Позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми кредиту.
Відповідно до п.11.1.2. Позичальник до моменту підписання Договору вивчив умови Договору та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на веб-сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, а його зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що Договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам. а інформація, надана Кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення.
Пунктом 2.2. Договору зазначено, що сума кредиту становить 8000,00 грн, строк кредитування - 30 днів із процентною ставкою за день 0,25%.
За пунктами 4.4. та 11.3. Договору, позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ, а договір укладено із використанням веб сайту https://mycredit.ua, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.22 на звороті).
Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 04120, про що свідчить пункт 12 Договору: «Юридичні адреси та реквізити сторін».
Згідно з Додатком №1 до договору надання коштів у кредит №71822697 від 06.06.2025, загальна вартість кредиту за період з 06.06.2025 по 05.07.2025 становить 9800,00 грн, з яких:

8000,00 грн - сума кредиту за договором, 600,00 грн - проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту -1200,00 грн. (а.с.22).
06.06.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» через ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» в рамках договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 здійснено переказ коштів ОСОБА_1 у сумі 8000,00 грн на картку № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000064271 від 20.10.2025, копією платіжної інструкції/Операції та рухом коштів по картці від 26.11.2025 (а.с.25).
16.10.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №16/10/25, відповідно до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників, в тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредиту №71822697 від 06.06.2025 (а.с.25-29, 31).
Згідно з Реєстром прав вимоги №16/10/25-02 від 16.10.2025 та розрахунком заборгованості за період з 15.10.2025 по 04.11.2025, заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту №71822697 від 06.06.2025 склала 25800,00 грн. загальної суми заборгованості (а.с.6.13, 29 на звороті – 31-32).
Всупереч умовам договору, відповідач не виконав зобов`язання, відтак заборгованість відповідачем на даний час не погашена.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України.
Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства.
Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків.
Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
У частині 1 статті 530ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК

України).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 512 ЦК України регламентує, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України).
За змістом статті 1056-1ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду
Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наявність порушення права відповідачем,та констатує факт порушення прав позивача щодо повернення кредитних коштів з огляду на нижчевикладене.
Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 06.06.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 ,шляхом заповнення відповідачем заявки на сайті, з введенням коду підтвердження 04120, який є одноразовим ідентифікатором, був укладений кредитний договір №71822697 на підставі якого кредитор перерахував грошові кошти ОСОБА_1 в сумі 8000,00 грн на її банківську карту № НОМЕР_1 . Кредит надано на строк 30 днів, відсотки нараховувалися за ставкою 0,25% щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту.
Враховуючи відступлення ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВОНЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФІНПРОММАРКЕТ» за договором факторингу№16/10/25від 16.10.2025права вимоги до позичальників, в тому числі за договором №71822697 від 06.06.2025, який укладений відповідачем, до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», відповідно до Реєстру прав вимоги

перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 25800,00грн.
З розрахунку суми заборгованості ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» від 17.10.2025 за договором №71822697 від 06.06.2025, судом встановлено, що проценти нараховані за період з 06.06.2025 по 06.09.2025, що відповідає строку кредитування та умовам договору.
Враховуючи те, що строк виконання зобов`язання ОСОБА_1 настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої позивачем заборгованості за кредитним договором №71822697 від 06.06.2025 в розмірі 25800,00 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заявленої заборгованості підлягають до часткового задоволення в розмірі 
Однак, суд вважає, що стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені у розмірі 12000,00 грн, суперечить закону.
Так, відповідно доЗакону України від 15.03.2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українидоповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Такі ж положення містить п. 6-1розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».
Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від сплати неустойки (штрафу, пені), яка були нарахована у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим у позивача відсутні підстави для стягнення із відповідача 16 000,00грн заборгованості за неустойкою/пенею/ відповідно до п.10.5. кредитного договору.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 1200,00 грн. , то суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 визначено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Враховуючи імперативне врегулюванням законодавством про захист прав споживачів умов щодо нарахування комісії з обслуговування кредитного договору, пункт 1.12 кредитного договору щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості не підлягає застосуванню, отже відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги в частині стягнення комісії. 
Таким чином, оскільки у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача неустойки та комісії , то позовні вимоги обґрунтовані тільки в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 8000,00 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 600,00 грн, що у загальному розмірі становить 8600,00 грн.
Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 4500,00 грн, які є видом судових витрат.
Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу,пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на

підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат,пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат направову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
В даному випадку позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. надано договір про надання правової допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, витяг з а Акту №7ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги від 24.10.2025 з додатками та платіжну інструкцію №579939290.1 від 27.10.2025 про сплату 108 000,00 грн., ордер на надання правничої допомоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Ткаченко Ю.О., довіреність адвокату Ткаченко Ю.О. як представнику ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (а.с.33-39).
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією №579942602.1 від 14.11.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40грн(а.с.9).
За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути 954,28грн судового збору та 1772,73 грн. витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.12,13,81,141,263-265,273 ЦПК України
у х в а л и в :
Позовні вимоги ТОВ «Фінпром маркет» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованість за кредитним договором №71822697 від 06.06.2025 в сумі 8600,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 954,28 грн.та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1772,73 грн., а всього 11 327 (одинадцять тисяч триста двадцять сім ) грн. 01 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Ічнянським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про

його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Чернігівського апеляційного суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: вул.Садова, буд.№31/33, м.Ірпінь, 08205.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП - НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено та підписано 23 січня 2026 року.

Суддя А. В. Вовченко