ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 січня 2026 року	Справа №160/19257/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02.07.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі-відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (далі-відповідач-2), Військової лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради (далі-відповідач-3), в якій позивач, з урахуванням уточнень від 24.07.2025 року, просить суд:
- визнати протиправні дії: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової Частини НОМЕР_1 , Військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради;
- визнати протиправним та скасувати висновок Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради від 29.05.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , визнаний придатним до військової служби;
- визнати протиправним та скасувати наказ Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині мобілізації на військову службу ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу підрозділу вказаної частини;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби, та виключити зі списків особового складу частини.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що був затриманий 28.05.2025 року співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 після чого зв`язок з ним втрачено. Позивач був на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 до його протиправного затримання без наявного адміністративного протоколу про таке затримання та у відсутності працівників поліції, позбавивши волі громадянина України та одразу відправивши його на військово-лікарську комісію, не надавши змоги забрати свої медичні документи, в яких зазначені хвороби позивача. З огляду зникнення позивача, адвокат Бровко О.О., в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з адвокатським запитом від 02.06.2025 року за вих. №20219 про надання інформації стосовно місцезнаходження позивача та повідомити процедуру мобілізації, хто та яким чином здійснив її відносно позивача. 09.06.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшов відповідь на запит за №175/1/2054, де провели перевірку та встановили: позивач перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 29.05.2025 року позивач направлений начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 на медичний огляд ВЛК, де встановили придатність позивача до військової служби; 29.05.2025 року позивача призвано згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 до в/ч НОМЕР_1 . Проте у відповіді не зазначена підстава взяття позивача на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також з якого моменту позивач знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Адвокат позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_8 з адвокатським запитом за вих. №20213 та до військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом за вих. №20228, з метою дізнатись, яка ступінь придатності позивача та з якими документами він потрапив до військової частини. Проте жодної відповіді ані на електронну адресу, ані на поштову адресу адвоката та позивача так і не надійшло.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової- лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху. 
На виконання вимог ухвали від 09.07.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшов уточнений адміністративний позов з викладенням обставин щодо позовних вимог та позовними вимогами зазначеними в первісному позові, а також позивач заявив клопотання про витребування доказів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/19257/25 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
25.08.2025 року від представника відповідача-3 через систему “Електронний суд” надійшов відзив, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Під час проведення ВЛК позивачу 29.05.2025р., членами комісії ВЛК було оглянуто лікарську інформацію наявну з 2020р. в електронній системи охорони здоров`я (ЕСОЗ), де не було виявлено жодних медичних записів про хронічні та інші захворювання ОСОБА_1 , які б звільняли позивача від подальшого проходження військової служби. Особисто позивач під час проведення ВЛК не надав членам ВЛК жодних письмових/паперових медичних документів щодо наявності у нього суттєвих хвороб. Таким чином, на законних підставах за результатами медичного огляду ВЛК Позивач був визнаний придатним до військової служби на підставі ст. 42в, ст.23в графи ІІ розкладу хвороб. Відповідно до п. 68, 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, у мирний час під час визначення призначення резервіста або військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ) вони проходять медичний огляд, за результатами якого таким особам оформляється довідка з висновком щодо придатності до військової служби. Строк дії такої довідки становить п`ять років. Придатним до військової служби резервістам та військовозобов`язаним вручається мобілізаційне розпорядження. При цьому згідно вимог п.49 постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу. Позивач на момент доставлення та проходження ВЛК не мав при собі жодного медичного документу (виписки з історії хвороби інші консультативно-медичні висновки) щодо стану власного здоров`я. На підставі вищезазначених положень діючого законодавства, під час проведення заходів, направлених на виконання вимог Указу Президента щодо проведення загальної мобілізації та організації призову військовозобов`язаних громадян на військову службу під час мобілізації в особливий період, працівниками РТЦК та СП військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1987 року народження, в якого було відсутнє рішення (постанова) про придатність до військової служби та будь-які дані щодо стану його здоров`я, був направлений на медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби. Отже, порушень з боку відповідача-3 щодо проведення ВЛК на придатність позивача порушень не вбачається.
02.09.2025 року від представника відповідача-2 через систему “Електронний суд” надійшов відзив, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.05.2225 р. №156 позивача було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Такі обставини свідчать про виникнення правовідносин між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 , а саме правовідносин, пов`язаних із проходженням військової служби. Слід зазначити, що організація обліку та призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період покладена на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Водночас, зарахування до списків особового складу військової частини та виключення з нього здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини. Відповідне зарахування здійснюється не на власний розсуд, а на підставі іменних списків команд, які надходять від територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а в разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби на підставі іменних списків або припису, виданих військовою частиною звідки вибув військовослужбовець. З дня зарахування до списків особового складу військової частини військовозобов`язаний набуває статусу військовослужбовця. При цьому, оскаржуваний позивачем наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.05.2225 р. №156 є виконаним з моменту його зарахування до списків особового складу військової частини. Відповідно до пункту 7 Положення №1153/2008 військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим. Підстави звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації під час дії воєнного стану визначені пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ. Крім того, матеріали адміністративної справи не містять доказів звернення позивача до командування військової частині НОМЕР_1 із рапортом про звільнення з військової служби. Також, позивачем не доведено перед судом обставин наявності у нього підстав для звільнення з військової служби, передбачених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ. За таких обставин, можна прийти до висновку про відсутність доказів щодо протиправності наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про зарахування позивача до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , а тому такий не підлягає скасуванню. Позивачем не доведено перед судом наявності законних підстав для припинення проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідач-1 належним чином повідомлений про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
Однак, відповідач-1 своїм правом на надання відзиву не скористався, відзив на позовну заяву не надав.
15.09.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що відповідач-2 надав Наказ №156 від 29.05.2025 року, яким включив позивача до складу військової частини та зазначив, що діяв виключно в межах законодавства та не міг виконати вимоги Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яку затверджено наказом Міністерства оборони України від 15.09.2023 № 280, а тому зарахував позивача до складу військової частини НОМЕР_1 . Проте, відповідач-2 не врахував, з якими саме документами до нього поступив позивач та чому поіменний список відповідача-1 є незаконний, з огляду чого відповідач-2 не мав права направляти особу, без визначених законом документів, яка не оглянута лікарями та її медичні документи не витребуванні, таким чином стан її придатності до військової служби документально не підтверджений, а термін наданої відстрочки не співпадає з терміном закінчення освіти, з огляду строків дії Указу Президента України від 14 січня 2025 року №27/2025 "Про продовження строку проведення загальної мобілізації", який набрав чинності з 8 лютого 2025 року. Представник позивача заперечив щодо доводів, зазначених у відзивах відповідачів-2, 3 та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 за зареєстрованим місцем проживання.
28.05.2025 року, громадянина ОСОБА_1 було доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_7 .
З огляду зникнення позивача, адвокат Бровко О.О., в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з адвокатським запитом від 02.06.2025 року за вих. №20219 про надання інформації стосовно місцезнаходження позивача та повідомити процедуру мобілізації, хто та яким чином здійснив її відносно позивача. 
09.06.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_6 надійшов відповідь на запит за №175/1/2054, де провели перевірку та встановили: позивач перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 29.05.2025 року позивач направлений начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 на медичний огляд ВЛК, де встановили придатність позивача до військової служби; 29.05.2025 року позивача призвано згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 до в/ч НОМЕР_1 . 
Проте, у відповіді не зазначена підстава взяття позивача на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_9 , а також з якого моменту позивач знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Адвокат позивача звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_8 з адвокатським запитом за вих. №20213 та до військової частини НОМЕР_1 з адвокатським запитом за вих. №20228, з метою дізнатись, яка ступінь придатності позивача та з якими документами він потрапив до військової частини. 
Проте жодної відповіді ані на електронну адресу, ані на поштову адресу адвоката та позивача так і не надійшло.
Не погодившись із такими діями відповідачів позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 22 Закону № 3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до статті 8 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до п.9 Положення №154 Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, з-поміж іншого, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
30 грудня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №1487, якою затверджений Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з п.79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:
- організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
- здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
- виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку;
- організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;
- організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них;
- забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів;
- проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до зазначеного Порядку врегульовано механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
- процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів;
- процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи;
- процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення;
- організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби;
- процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
- механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.
Згідно з п.2 Порядку №560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Пунктом 21 Порядку №560 передбачено що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Резервісти та військовозобов`язані, у яких відсутній (які втратили) військово-обліковий документ, уточнюють свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ, де вони перебувають на військовому обліку. У такому разі під час уточнення облікових даних їм оформляється військово-обліковий документ (п.22 порядку №560).
Згідно з п.п.1 п.27 Порядку №560 під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
Згідно з п.81 Порядку №560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки;
Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.
У позовній заяві позивач заявляє позовні вимоги про визнання протиправним і скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині призову на військову службу по мобілізації ОСОБА_1 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 із списків особового складу.
З матеріалів справи встановлено, що позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 .
29.05.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 був виданий наказ, яким наказано призвати та направити для проходження військової служби під час загальної мобілізації солдата ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 .
Отже, ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період не за місцем перебування на військовому обліку, у зв`язку з чим, ІНФОРМАЦІЯ_10 перед призовом позивача на військову службу повинен був взяти його на військовий облік.
При цьому, доказів взяття ОСОБА_1 на облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 з матеріалів справи не вбачається.
Порядок присвоєння військового звання "солдат" у Збройних Силах України, в тому числі у РТЦК, передбачає, що це звання присвоюється громадянам, які вперше прийняті на військову службу, після проходження ними відповідної підготовки.
Довідка військово-лікарської комісії (ВЛК) видається на підставі медичного огляду та висновків лікарів про стан здоров`я військовозобов`язаного або військовослужбовця. Цей висновок визначає ступінь придатності особи до військової служби. Документи, які подаються до ВЛК для встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, каліцтв з військовою службою, включають заяву на проведення ВЛК, паспорт, військовий квиток (для військовослужбовців), медичну документацію та документи військово-лікарської експертизи.
Оскільки, саме довідка ВЛК є офіційним підтвердженням висновку про стан здоров`я особи та її придатність або непридатність до військової служби, тому така довідка видається лише за результатами проходження військово-лікарської комісії, яка складається з лікарів різних спеціальностей. Рішення комісії заноситься до актів, після чого оформляється довідка ВЛК, яка передається до ТЦК або вручається особі на руки.
Як встановлено з матеріалів справи, відносно позивача медичний огляд проведено ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради.
Крім того, повний пакет супровідних документів історії хвороби, результати обстежень, висновки вузьких спеціалістів відсутній.
Враховуючи те, що довідка ВЛК це не просто формальність, а документ, який має юридичну силу, довідка ВЛК має бути завірена печаткою військово-лікарської комісії, містити повні реквізити установи, дату, номер протоколу та підписи членів комісії.
В даному випадку, враховуючи, що медичний огляд не може бути проведений без аналізів та інших інструментальних маніпуляцій, щоб встановити об`єктивний ступінь придатності людини до військової служби, такий медичний огляд не відповідає Положенню про військово-лікарську експертизу і фактично йому суперечить.
Відповідно до п.71 Порядку №560 рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 70 Порядку №560 передбачено, що порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони.
Відповідно до частини десятої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (Положення №402).
Відповідно до пункту 1.1. глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія; ВЛК регіону (п.2.2. глави 2 розділу І Положення №402).
Відповідно до підпунктів 2.5.1. пункту 2.5. глави 2 розділу І Положення №402, до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Підпунктами 2.5.3, 2.5.5. пункту 2.5. глави 2 розділу І Положення №402 позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (не менше ніж три лікарі) і секретаря з числа фахівців з медичною освітою. До складу ВЛК можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.
До складу ВЛК (ЛЛК) ТЦК та СП входять медичні працівники закладу охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, визначеного рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (голови обласної, Київської міської військових адміністрацій, а також районних військових адміністрацій та військових адміністрацій населених пунктів).
Отже, рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, порядок роботи якої визначає Положення №402.
Повертаючись до обставин даної справи, відповідно до наданого скріншоту з додатку Резерв+ особистого кабінету позивача вбачається, що в один і той самий день, 29.05.2025 року, Військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради було проведено медичний огляд ВЛК позивача та відправлено до Військової частини НОМЕР_1 .
Суд, звертає увагу, що такі дії відповідачів-1,3 щодо організації проведення військово-лікарської комісії стосовно позивача та оформлення документів за наслідками її проведення є протиправними і тягнуть за собою визнання протиправними і скасування рішень про проведення військово-лікарської комісії стосовно ОСОБА_1 , за умови її проведення.
Відповідно до Положення № 154 від 23 лютого 2022 року (затверджено Постановою Кабінету Міністрів України) передбачені функції ТЦК та СП:
- ведення військового обліку громадян, які підлягають призову на військову службу або перебувають у запасі
- внесення змін до облікових даних громадян (зміна місця проживання, роботи, сімейного стану тощо)
- проведення регулярних перевірок облікових даних та контроль за їх актуальністю
- здійснення мобілізаційної роботи
- надання соціальної підтримки військовослужбовцям та їхнім сім`ям..
Отже, представники ТЦК не мають права затримувати громадян і тим паче примусово доправляти їх до територіальних центрів комплектування.
Повноваження проводити адміністративне затримання та примусово доправляти громадянина до ТЦК мають лише працівники поліції. Військовослужбовці, які здійснюють оповіщення військовозобов`язаних, такого права не мають.
Працівники ТЦК можуть ініціювати затримання лише в разі, коли людина перебуває в розшуку за ігнорування повісток, але фізично затримувати і доставляти особу може тільки поліція. Будь-яке самостійне затримання представниками ТЦК є незаконним.
Отже, затримання осіб, як захід забезпечення провадження у справах за КУпАП, входить до компетенції Національної поліції та інших органів у випадках, визначених у ст. 262 КУпАП. До цього переліку центри комплектування не віднесено.
Стаття 17 Конституції України забороняє використання Збройних Сил чи інших військових формувань для обмеження прав громадян або повалення конституційного ладу.
Пунктом 6 Порядку № 560 передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється у строки та в обсягах, визначених мобілізаційними планами, мобілізаційними директивами (розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил або Генерального штабу Збройних Сил.
Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:
оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;
прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;
перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;
документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;
відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.
Відповідачем-1 не надано, передбачених Порядком №560, доказів вручення повістки позивачу, якою він був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного встановлено відсутність будь-яких правових підстав знаходження позивача на території збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд зазначає, що незважаючи на той факт, що після видання оскаржуваного наказу, такий наказ вичерпав свою дію реалізацією, позивач не позбавлений права в судовому порядку оскаржити індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, який безпосередньо стосується його прав та законних інтересів.
Право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт виданий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Це кореспондується з тим, що захисту адміністративним судом підлягає фактично порушене право особи в публічно-правових відносинах із суб`єктом владних повноважень при здійсненні ним визначених чинним законодавством владних управлінських функцій, а не відновлення законності та правопорядку в публічних правовідносинах.
Подібний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 06 жовтня 2021 року у справі №9901/26/21, від 03 листопада 2021 року у справі №9901/226/21, від 02 лютого 2022 року у справі № 9901/256/21, від 16 березня 2023 року у справі № 9901/494/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 990/152/22, від 14 вересня 2023 року у справі №990/73/23.
Можливість оскарження актів індивідуальної дії не шкодить самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені в суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. Тобто індивідуально-правові акти можуть бути предметом оскарження в адміністративній справі.
Отже, у разі видання суб`єктом владних повноважень, в даному випадку начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 наказу про призов позивача на військову службу за мобілізацією, позивач, враховуючи очевидну протиправність видання такого наказу (наявність у нього відстрочки від проходження військової служби), має законне право звернутись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу в частині, яка безпосередньо стосується позивача.
Суд з урахуванням вищевикладеного доходить висновку, що такий спосіб судового захисту як визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу, є ефективним та належним, не призводить до порушення публічних правовідносин щодо проходження громадянами військової служби за мобілізацією, а навпаки дозволяє попередити в майбутньому порушення прав та законних інтересів як позивача так і інших громадян з боку районного ТЦК та СП, а тому наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Стосовно вимоги позивача в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , то суд зазначає, що порушення прав позивача відбулося внаслідок видання протиправного наказу начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації.
Незаконна мобілізація може порушувати права громадян, зокрема право на свободу та право на обрання форми служби.
Захист цих прав може включати звернення до суду, а також право на звільнення з військової служби, якщо незаконна мобілізація є наслідком порушення закону.
Суд звертає увагу, що хоч Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" не передбачено такої підстави для звільнення з військової служби як незаконна мобілізація, проте, проходження військової служби є безпосереднім наслідком від наказу про мобілізацію, а отже з метою ефективного захисту порушеного права позивача та повного його відновлення буде зобов`язання військової частини НОМЕР_1 в особі командира цієї в/ч ухвалити рішення про звільнення позивача від проходження військової служби та виключення його зі списків особового складу.
При цьому, чинне законодавство не містить положень, які б дозволяли суб`єкту владних повноважень діяти на власний розсуд, видавати акти індивідуальної дії, які є очевидно протиправними.
Основний акцент позивача-військовослужбовця був на тому, що він не проходив ВЛК, у вищезазначеній справі позивач оскаржував не акт індивідуальної дії (наказ начальника районного ТЦК та СП про мобілізацію позивача), а дії щодо порушення, допущені під час процедури проведення ВЛК. Позивач оскаржував саме акт індивідуальної дії в частині, яка безпосередньо його стосується, предметом судового розгляду у даній справі не було дослідження процедури проведення ВЛК та/ або інших дій (бездіяльності) районного ТЦК та СП, тобто справи не є тотожними.
Щодо доводів відповідача-3 викладених у відзиві на позовну заяву, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу за мобілізацією є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинить відновлення попереднього становища особи, яка була призвана на військову службу, з посиланням на висновки Верховного Суду висловлені у постанові від 05.02.2025 по справі №160/2592/23, то суд не приймає її до уваги, оскільки кожна справа має свої особливості, свої індивідуальні обставини, які встановлюються на підставі доказів.
Крім того, у вищезазначеній справі позивач оскаржував не акт індивідуальної дії (наказ начальника районного ТЦК та СП про мобілізацію позивача), а дії щодо порушення, допущені під час процедури проведення ВЛК, отже, справи не є тотожними.
При цьому, висновки Верховного суду про визнання процедури призову незворотною, не є зразковим, а стосується конкретного випадку військовослужбовця, який майже через рік звернувся до суду з позовом про не проходження ВЛК, а тому суд не вбачає підстав для прийняття до уваги такі посилання відповідачів.
При цьому, з висновків Верховного суду, зазначених в постанові від 02.10.2025 року по справі №160/6554/25 вбачається, що рішення про визнання процедури призову незворотною, не є зразковим, а стосується конкретного випадку військовослужбовця, який майже через рік звернувся до суду з позовом про не проходження ВЛК, а тому колегія суддів не вбачає підстав для прийняття до уваги такі посилання.
З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Положеннями ст.ст. 3, 8 Конституції України встановлено засади верховенства права.
Так, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.
Відповідно до ч.4 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання.
Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожний, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1937,92 грн., що підтверджується квитанцією про сплату від 01.07.2025 року, що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 та відповідача-2 у рівних частинах.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військової-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування висновку, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії-задовольнити.
Визнати протиправні дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , Військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради.
Визнати протиправним та скасувати висновок Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №16» Дніпровської міської ради від 29.05.2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , визнаний придатним до військової служби.
Визнати протиправним та скасувати наказ Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині мобілізації на військову службу ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу підрозділу вказаної частини.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з військової служби, та виключити зі списків особового складу частини.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна