СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Харків Справа №917/1427/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнсон» (вх.№14553 від 18.12.2025) про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Днепр» (вх.№2204П від 20.10.2025) на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.10.2025 (м. Полтава, суддя Байдуж Ю.С., повне рішення складено 09.10.2025) та апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Днепр» (вх.№2269П від 28.10.2025) на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2025 (м. Полтава, суддя Байдуж Ю.С., повне додаткове рішення складено 24.10.2025) у справі №917/1427/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Днепр», м. Дніпро,
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнсон», м. Полтава,
про стягнення 300 000 грн, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа №917/1427/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Днепр» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнсон» про стягнення 300 000 грн безпідставно отриманих коштів.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.10.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Днепр» з вказаним судовим рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 09.10.2025 у справі №917/1427/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача до відповідача задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані грошові кошти в сумі 300 000 грн; судові витрати покласти на відповідача.
За результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.10.2025 Східним апеляційним господарським судом (колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.) прийнято постанову від 15.12.2025, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Днепр» залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Полтавської області від 09.10.2025 у справі №917/1427/25 залишено без змін.
Також від відповідача через систему «Електронний суд» до Господарського суду Полтавської області надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн (вх.№13188 від 15.10.2025).
Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 24.10.2025 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнсон» про ухвалення додаткового рішення по справі №917/1427/25. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Днепр» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнсон» 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Днепр» з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2025 у справі №917/1427/25 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вимог про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити у повному обсязі.
За результатами розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2025 Східним апеляційним господарським судом (колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Хачатрян В.С.) прийнято постанову від 15.12.2025, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Днепр» залишено без задоволення. Додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2025 у справі №917/1427/25 залишено без змін.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнсон» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з заявою (вх.№14553 від 18.12.2025) про ухвалення додаткового рішення. Зокрема заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Днепр» на користь відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНСОН» понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок в суді апеляційної інстанції; долучити до матеріалів справи докази для відшкодування судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), які відповідач має понести у зв`язку з розглядом справи №917/1427/25.
Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.12.2025 для розгляду заяви у справі №917/1427/25 визначено наступний склад суду: головуючий суддя-доповідач Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С., суддя Россолов В.В.
Також від Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнсон» надійшла заява (вх.14611 від 19.12.2025), в якій останнє просить долучити до матеріалів справи акт виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги №9 г/с від 30.07.2025.
Згідно з частиною 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 3 статі 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.01.2026 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнсон» про ухвалення додаткового рішення у справі №917/1427/25 до провадження. Розгляд заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнсон» про ухвалення додаткового рішення у справі №917/1427/25 постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Днепр» надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№93 від 05.01.2026), в яких останнє просить відмовити у задоволенні заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн; у разі не прийняття до уваги доводів, зазначених у додаткових поясненнях, на підставі ч.5 ст.126 Кодексу - зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача у справі №917/1427/25 на 50% до 7 000 грн. 
В обґрунтування заперечень заявник зазначає наступне:
- в порушення вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги №9 г/с від 30.07.2025 окрім зазначення про те, що вартість послуг встановлюється з розрахунку 1 години роботи адвоката у розмірі 2000 грн. (п.3.1) не містить жодних положень передбачених вищевказаною статтею Закону;
- документи, які б підтверджували сплату позивачем адвокату витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи відсутні;
- приймаючи до уваги обізнаність адвоката з матеріалами справи на дату підготовки документів, час їх підготовки останнім значно завищений;
- витрати на послуги адвокату у розмірі 14 000 грн., заявлені відповідачем до стягнення з позивача, не підтверджуються матеріалами справи та не є обґрунтованими виходячи із складності справи, кількості підготованих по ній адвокатом документів.
Ухвала Східного апеляційного господарського суду від 02.01.2026 доставлена сторонам в їх електронні кабінети в системі «Електронний Суд».
Розглянувши заяву про розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу складає 10 000 грн та очікується необхідність понесення витрат в розмірі 1 500 грн за надання додаткових консультацій, складання додаткових документів; письмові докази, якими ТОВ «Юнсон» обґрунтовує судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, будуть надані Східному апеляційному господарському суду відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, постанова апеляційного суду у даній справі за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.10.2025 та постанова апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2025 прийняті 15.12.2025. Заява про ухвалення додаткового рішення подана до Східного апеляційного господарського суду через систему «Електронний Суд» 17.12.2025, тобто в межах встановленого законодавством строку.
У заяві про ухвалення додаткового рішення зазначено, що загальний розмір понесених ТОВ «Юнсон» витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, становить 14 000,00 грн.
Відповідно до ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження статусу адвоката Самойленка Михайла Олександровича подано до суду Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ №1380 від 22.11.2013; Договір про надання правової допомоги №9 г/с від 30.07.2025 (далі – Договір), укладений між адвокатом Самойленком Михайлом Олександровичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнсон»; Акт виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги №9 г/с від 30.07.2025 ТОВ «Юнсон» в суді Апеляційної інстанції від 16.12.2025; Розрахунок суми гонорару за Договором про надання правової допомоги №9 г/с від 30.07.2025 Замовнику ТОВ «Юнсон» в суді апеляційної інстанції від 16.12.2025.
Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги правничого (правового) характеру за дорученням Замовника у справі № 917/1427/25, яка знаходиться в провадженні Господарського суду Полтавської області, а Замовник зобов`язується прийняти й оплатити надані виконавцем послуги на умовах, визначених цим Договором.
За умовами п.2.1 Договору, Виконавцю, серед іншого, надано право представляти інтереси Замовника в судах України всіх інстанцій.
Пунктом 3.1 Договору передбачено, що Замовник здійснює оплату послуг Виконавцю згідно до наданого Виконавцем (адвокатом) розрахунку виконаних робіт із зазначенням переліку наданих правничих послуг за цим Договором, погодженого з Замовником. Розрахунок та акт виконаних робіт складається адвокатом та подається на оплату після закінчення кожної із судових стадій розгляду справи за цим Договором (суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції). Цим договором встановлено, що вартість послуг встановлюється з розрахунку: 1 год. роботи адвоката становить вартість 2000 грн.
Згідно з пунктом 3.4. Договору оплата послуг Виконавця здійснюється протягом 15-ти (п`ятнадцяти) банківських днів із дати підписання акту виконаних робіт.
Відповідно до п.1 Акту виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги №9 г/с від 30.07.2025 року ТОВ «Юнсон» в суді Апеляційної інстанції від 16.12.2025 згідно Договору про надання правової допомоги №9 г/с від 30.07.2025 року адвокатом Самойленко М.О. було надано юридичні (правничі) послуги Клієнту (Замовнику) ТОВ «Юнсон» по господарській справі №917/1427/25 в суді апеляційної інстанції у вигляді:
- вивчення та аналіз апеляційної скарги Позивача - ТОВ «Мед-Сервіс Днепр» за вих.№10254 від 20.10.2025 на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.10.2025 по справі №917/1427/25, а також складання обґрунтованого відзиву на апеляційну скаргу й направлення його до суду та Позивачу - 30.10.2025;
- вивчення та аналіз апеляційної скарги Позивача - ТОВ «Мед-Сервіс Днепр» від 28.10.2025 на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2025 по справі №917/1427/25 про стягнення з Позивача витрат на правничу допомогу (задоволено повністю), а також складання обґрунтованого відзиву на апеляційну скаргу й направлення його до суду та Позивачу - 06.11.2025;
- вивчення та аналіз доповнень до апеляційної скарги ТОВ «Мед-Сервіс Днепр» та складання додаткових письмових пояснень щодо обґрунтування відзиву на подані апеляційні скарги та направлення їх до суду та Позивачу - 19.11.2025.
Відповідно до п.2 Акту до розрахунку суми гонорару адвоката за Договором про надання правової допомоги №9 г/с від 30.07.2025 року за виконані послуги в суді апеляційної інстанції, перелічені в пункті 1 вказаного акту, було розраховано суму гонорару у вигляді 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 коп.
Згідно з п.3 Акту гонорар адвокатові Клієнтом (Замовником) Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнсон» буде сплачено у строк, визначений в пункті 3.4. Договору про надання правової допомоги №9 г/с від 30.07.2025 року.
Вказаний Акт від 16.12.2025 підписано без зауважень та скріплено печаткою ТОВ «Юнсон».
Також представником надано Розрахунок суми гонорару за Договором про надання правової допомоги №9 г/с від 30.07.2025 Замовнику ТОВ «Юнсон» в суді апеляційної інстанції від 16.12.2025, відповідно до якого вартість послуг становить:
- вивчення та аналіз апеляційної скарги Позивача - ТОВ «Мед-Сервіс Днепр» за вих.№10254 від 20.10.2025 на рішення Господарського суду Полтавської області від 09.10.2025 по справі №917/1427/25, а також складання обґрунтованого відзиву на апеляційну скаргу й направлення його до суду та Позивачу - 30.10.2025 — 6000 грн (3 години роботи адвоката);
- за вивчення та аналіз апеляційної скарги Позивача - ТОВ «Мед-Сервіс Днепр» від 28.10.2025 на додаткове рішення Господарського суду Полтавської області від 24.10.2025 по справі №917/1427/25 про стягнення з Позивача витрат на правничу допомогу (задоволено повністю), а також складання обґрунтованого відзиву на апеляційну скаргу й направлення його до суду та Позивачу - 06.11.2025 — 4000 грн (2 години роботи адвоката);
- за вивчення та аналіз доповнень до апеляційної скарги ТОВ «Мед-Сервіс Днепр» та складання додаткових письмових пояснень щодо обґрунтування відзиву на подані апеляційні скарги та направлення їх до суду та Позивачу - 19.11.2025 — 4000 грн (2 години роботи адвоката).
Як вбачається з наданого Розрахунку від 16.12.2025 сума гонорару щодо надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції становить разом 14 000 грн.
Таким чином, зміст Розрахунку від 16.12.2025 аналогічний змісту Акту виконаних робіт від 16.12.2025.
Колегія суддів зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).
Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України щодо співмірності господарському суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Верховний Суд, застосовуючи частину шосту статті 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №826/2689/15; від 03.10.2019 у справі №922/445/19).
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.
За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача щодо відсутності у матеріалах справи доказів, що підтверджують обсяг наданих послуг, виконаних робіт та їх вартість, а отже підстав для сплати відповідачем адвокату витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, за умовами пункту 3.4. Договору про надання правової допомоги №9 г/с від 30.07.2025, оплата послуг Виконавця здійснюється протягом 15-ти (п`ятнадцяти) банківських днів із дати підписання акту виконаних робіт. Отже, оскільки відповідний акт підписано 16.12.2025, то станом на дату подання до суду апеляційної інстанції заяви про ухвалення додаткового рішення - 17.12.2025, граничний термін оплати послуг за договором ще не настав.
Як вже вказувалась вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом (аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
При вирішення питання щодо розподілу судових витрат суд враховує чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої та апеляційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22).
Проаналізувавши надані відповідачем докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, апеляційний господарський суд, зазначає що адвокат Самойленко М.О. надавав правову допомогу відповідачу також і в суді першої інстанції при розгляді справи №917/1427/25 та був ознайомлений з обставинами справи, правова позиція учасників справи не змінювалася, обставини справи, також, змінені не були протягом розгляду спору в суді першої та апеляційної інстанцій, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося. Відтак, адвокату для підготовки процесуальних документів (відзивів на апеляційні скарги та додаткових пояснень) не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи учасників справи, тобто, підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.
При цьому колегія суддів припускає можливість саме такої фактичної тривалості відповідних дій адвоката, яка зазначена у Розрахунку суми гонорару за Договором про надання правової допомоги №9 г/с від 30.07.2025 (3 год - вивчення, аналіз апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та складення й направлення відзиву на апеляційну скаргу; 2 год - на вивчення, аналіз апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції та складення й направлення відзиву на апеляційну скаргу; 2 год - на вивчення та аналіз доповнень до апеляційної скарги та складання додаткових пояснень), разом з тим, наведені заявником такі витрати часу, на думку суду апеляційної інстанції, не повною мірою узгоджуються з вимогами доцільності і розумності.
Колегія суддів також враховує, що апеляційним господарським судом з матеріалів справи не встановлено обставин, які б свідчили про необхідність розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з урахуванням характеру спірних правовідносин та предмету доказування, а з огляду на суму позовних вимог дану справу віднесено до малозначних на підставі п.1 ч.5 ст.12 ГПК України. 
На думку суду апеляційної інстанції, відповідне також свідчить про надмірний розмір заявлених до відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.
Суд враховує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123-130 ГПК України встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, від 24.06.2025 у справі №914/3625/23 тощо.
Суд апеляційної інстанції не заперечує право адвоката та його довірителя на відповідну оцінку вартості та необхідності наданих послуг (зокрема, вказану в Акті виконаних робіт та у Розрахунку суми гонорару), але оцінює обставини справи з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону у справі (позивача).
Отже, з підстав, наведених вище, заявлений ТОВ «Юнсон» розмір витрат на професійну правничу допомогу, на думку апеляційного господарського суду, не узгоджується з вищенаведеними вимогами щодо розумності, необхідності та співмірності відповідних витрат.
Зазначене є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з іншої сторони. Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі №550/936/18.
У постанові Верховного Суду від 30.01.2023 у cправі №910/7032/17 зазначено, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Водночас, вимоги ТОВ «Мед-Сервіс Днепр», яке просило у разі не прийняття до уваги доводів, зазначених у додаткових поясненнях, на підставі ч.5 ст.126 Кодексу - зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача у справі №917/1427/25 на 50% до 7 000 грн, колегія суддів вважає такими, що не повною мірою узгоджуються з фактичними обставинами справи, вищезазначеними нормами чинного законодавства та практикою Верховного Суду щодо їх застосування.
Таким чином, виходячи з критеріїв співмірності, необхідності та обґрунтованості витрат на правову допомогу, а також дотримання балансу інтересів обох сторін, колегія суддів зазначає, що розумним розміром витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, що підлягають стягненню з ТОВ «Мед-Сервіс Днепр» на користь ТОВ «Юнсон» є 10 000,00 грн.
З огляду на що, заява представника ТОВ «Юнсон» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. 
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 03.02.2026 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.10.2025 № 4643-IX). 
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.244 ГПК України.
З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст.ст.124, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнсон» про ухвалення додаткового рішення у справі №917/1427/25 задовольнити частково.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мед-Сервіс Днепр» (49000, місто Дніпро, вул. Андрія Фабра, 4; код ЄДРПОУ 41606497) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнсон» (36014, місто Полтава, вул. Решетилівська, 13; код ЄДРПОУ 21045544) судові витрати на професійну правничу допомогу, які понесені відповідачем у суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.) 
3.В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна додаткова постанова складена 12.01.2026.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.В. Россолов 

Суддя В.С. Хачатрян